Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Колись, у далекій країні, відомій під назвою 80-ті,
ЩАСЛИВОГО НОВОГО РОКУ 1983
жила собі чудова, розумна, дотепна дівчина на ім'я Донна,
яка переїхала до Англії, де закохалася
у вродливого француза на ім'я Анрік.
У них народилася донька, яку вони назвали Елоїза.
І все було чудово, поки одного дня Анрік не вирішив, як ми кажемо в Англії,
трахнути няню.
Тоді Донна вирішила повернутися до свого гарного рідного Індіанаполіса,
Я ПЕРЕЇХАЛА!
де зустріла іншого чоловіка, який був… Ну, він був Біллом.
І Донна народила ще двох дітей: Еліс та Пола.
Пів року Елоїза проводила з ними
ЕЛІС 9 РОКІВ!
та насолоджувалася життям Середнього Заходу.
Гоночною трасою, міні-гольфом,
і, звичайно, торговим центром.
А тепер усі скажіть: «Свято!»
Свято!
Швиденько знімайте светри, покажіть великодній настрій.
Ви чули маму. Він воскрес. Давайте!
Що відбувається?
Я заплатила за три фото. Тепер Великдень.
Ви не проти прогулятися, поки ми закінчимо?
Візьми собі картоплю з беконом. Ти заслужив.
Йому не можна їсти в костюмі.
Не прискіпуйся. Йди до мене.
-Мамо, можна ми обіймемося для фото? -Так.
-Покажемо м'язи. -«Ні» м'язам, «так» обіймам.
Ми не були готові.
Вибачте, тут велика черга.
Гаразд, я оплачу чотири фото.
Я можу заплатити, мамо.
Ні, я не дозволю своїй 13-річній дочці платити за це.
Батько дав їй 3000 доларів.
-Знаю. -Вона купує нам водний мотоцикл.
Білле! Ми ж зійшлися на джакузі!
А як щодо одного з тих лімузинів із джакузі?
Купімо лева.
Збудуємо «Тако Белл» на подвір'ї.
-Так! -Усі скажіть…
-Кролик. -Кролик!
Червоний, білий та синій. Швиденько!
Ви забули дуже важливе свято.
Віддайте це мамі, і ми всі скажемо…
Сюрприз!
З Днем матері, мамо. Вибач, що завжди його пропускаю.
Це так приємно.
Не плач. Ти мала зрадіти.
Вибачте, це вже не зупинити. Запізно.
Мамо, Еллі справді має завтра їхати додому?
Вона дуже скоро повернеться.
-Чому її тато не може жити тут? -Бо він живе в Англії.
Ненавиджу Англію!
Справедливо.
Перепрошую, мені вас фотографувати?
Краще вже не буде, любий. Знімай.
Вітання з Великоднем від родини Стівенсонів
Так, колись діти Донни були нерозлучні.
Але, дорослішаючи, почали віддалялися.
У Елоїзи був статок її батька.
А у Еліс та Пола — батьків Chrysler Sebring.
До 2022 року
родина розійшлася кожен своєю дорогою.
Але була крихта надії,
що якась подія зможе знову зібрати всю родину разом.
Мова йде, звісно, про весілля.
І саме з цього починається наша розповідь.
Матиму за честь бачити вас.
ЛЮДИ, ЯКИХ МИ НЕНАВИДИМО НА ВЕСІЛЛІ
1ТЕХНІТІОН
ЕЛІС СТІВЕНСОН
Що це за чортівня?
-Привіт, сестричко. -Очманіти.
Ти бачив це запрошення?
Я за крок до того, щоб когось убити. Ненавиджу її.
Розумію, я відкрив своє вранці,
поклав його на кухонний стіл, налив гасу
і спалив свій будинок.
Запрошення неймовірні.
Але, кажу тобі, вона витратила на них десь 25 000 доларів.
І вони пахнуть розмарином. Я переїжджаю у космос.
Я кричу, і я помер.
Я помер від крику, а зараз я штрикаю людей.
Навмання штрикаю людей.
Поле!
Вибач, зачекай.
У мене пацієнтка у смітнику.
Звучить нормально і повсякденно.
У тебе ще дев'ять хвилин, Гелен. І все.
-Біля моєї ноги була прокладка. -І які почуття це викликало?
-Я хочу вийти. -Прийми це відчуття, але нічого не роби.
Я зараз додам ще сміття.
Не забувай,
тобі може здаватися, що я закидую тебе сміттям,
але це подарунок. Так, вибач.
-Ти поїдеш на весілля? -Ні! Не поїду.
Зведена сестра, недолугі відносини.
Проте вона просила бути її дружкою,
коли мені було років 17.
Боже мій! Ти поїдеш, чи не так?
Вона не хоче нас там бачити. Може, хоче, щоб ми їй прислужували?
Я не поїду.
Мені треба йти. Послухай, Еліс,
будь сильною і скажи мамі, щоб перестала мені дзвонити.
Є хто?
Допоможіть!
Агов!
Тут хтось є? Здається, я застрягла…
Пані? Я заходжу!
Господи! Вибачте! Вибачте!
Усе гаразд. Це лише моє обличчя.
Давайте подивимося.
-Я не змогла… -Дозвольте…
-Може, розстібніть. -Звісно.
-Є. Зачекайте. -Гаразд.
Вибачте.
Я заплачу за це.
Не переймайтеся. Ви обираєте сукню на якусь особливу подію?
Так. Моя дочка, Елоїза, одружується в Англії.
Вона живе там. Мій перший чоловік — європеєць.
Француз. Анрік. Придурок.
Діти від мого другого шлюбу мене зараз не дуже люблять.
Особливо мій син Пол.
Після смерті його батька Білла… Білл був моїм другим чоловіком.
-Життя — складна річ. -І для мене…
Гадаю…
усі романтичні сторінки вже перегорнуті.
І я не знаю, що робити далі.
-Ну… -А ще в мене з'явився
ірраціональний страх подорожей. Я так хвилююся.
Подруга дала мені трохи травки для перельоту. Ви вживаєте?
-Я… -Не відповідайте. Ви на роботі.
Справа в тому, що мої діти давно не збиралися разом.
Після похорону Білла.
Мені підібрати вам інші варіанти?
Так. Так. Я намагатимуся їх не порвати.
Пол — Будь ласка, приїжджай на весілля до Елоїзи. Для неї це важливо.
Передзвони мені, будь ласка.
МАМА
Ти не можеш ігнорувати маму вічно, любий.
Насправді я можу ігнорувати її вічно.
Я черствий і надзвичайно безсердечний.
Батьками бути дуже складно, Поле.
Тобі час повертатися у сміття.
І я хочу, щоб ти зняла капці.
Тобі доведеться зірвати взуття з моїх старих ніг.
Це ти платиш 7000 на тиждень за стояння в смітті,
щоб жити у світі, де існують мікроби.
Гаразд, повільно.
Граціозно.
Ось так.
Так, дуже елегантно. Добре.
Зараз я відпущу твою руку. Ти зможеш.
Глибокий вдих.
Ти зможеш.
Ні, ні, ні.
Усе гаразд, усе добре. Я тут.
Ні, я не можу.
Добре. Гаразд, усе гаразд.
Гей, Ел. У тебе є файл RoboJet?
Він тут.
Перенеси мій обід, і ти не хочеш прийти на нараду о другій?
-Мені дуже важлива твоя думка. -Так, я можу втиснути тебе у графік.
Хочеш потім повечеряти?
Тільки у гарному ресторані. Ніяких чізбургерів.
А якщо це буде крутий фудтрак?
Ні. Ти власник цілої компанії. Я не згодна на чізбургери, бро.
Ти назвала мене «бро» посеред сексу?
Вибачте, ваша честь.
-Краще. Скажи ще раз. -Ваша честь?
Як гадаєш, скільки коштує вино у цьому бокалі?
Десь доларів 45?
Іноді мені здається, що тобі від мене потрібні тільки гроші.
Боже, ні. Мені потрібен тільки твій член.
-Я не проти. -Добре.
Хто це?
Пусте.
Мати вмовляє мене поїхати на весілля сестри.
Боїшся, що сумуватимеш за мною?
Ні.
Моя сестра просто… Ми довго були дуже близькі,
і я думала, що вона крута, але вона була просто багатою.
Фігово.
Ні! Не така крута і заможна людина, як ти.
-Дякую. -Або як Залізна Людина.
Ми, по суті, одна людина.
Але це інше. Її немає поряд, розумієш?
Буквально. Вона мала прилетіти минулого літа.
Тобто її не було поряд під час розриву та викидня?
Так, пофіг. Вона мене кинула.
Обрала лишитися у Лондоні, грати в крикет та запихати в дупу рибу з картоплею.
Її не так їдять. Тобі варто поїхати. Або, можливо…
нам варто поїхати?
Що?
Треба попереджати про таке!
Наступного разу попереджай!
Побачення.
-Вона вирізняється, розумієш? -Привіт, хлопці!
З нетерпінням чекаю твоєї вистави.
Ви знаєте, що Пол не бачив «Короля Ліра»?
Якщо вже на те пішло, я дивився «Гномео та Джульєтту» сам,
маленькими уривками.
Ми вирішили змінити гендер, це буде «Королева Лір».
Має бути краще за ту виставу «Котів», де їх зробили собаками.
Привіт, Даласе.
Привіт!
Даласе, познаймося з Домініком та Полом.
Вони наші найкращі друзі.
Не віриться, що ви досі не знайомі.
Це правда? У Техасі все більше за розміром?
Привіт, хлопці.
Світло згасло. Ходімо. Ходімо.
Я не з ними. Я просто їхній гетеродруг.
-Ми здогадалися. -Ти одягаєшся, як гетеро.
Зажди, Доме! Доме!
Що таке Далас?
Він у них третій.
Вони вирішили відкрити свої відносини? Шок.
-Поле, тебе так легко шокувати. -Ні.
Тебе дивує кожен замаскований співак.
Тому що це завжди не той, на кого ти думав. У цьому вся суть шоу!
Поле,
я хочу поговорити з тобою про поїздку на весілля.
Емодзі з літаком, де ти? Де ти? Ось ти де.
Ні, це ніж.
…нехай пізнає,
що гадючі зуби — це менший страх,
як від дітей невдячність!
Чому вона прислала ножа?
Пане, ми приїхали.
Залиште п'ять зірочок у моєму удаваному Uber акаунті.
Я поставлю тобі шість.
-Десять дев'ять? -Ні!
Так! Ти сам сказав.
Гаразд, прийшов час розплати.
Ти можеш іноді приходити до мене.
Ночувати.
Зміг би навіть їхати спереду, як дорослий.
Не уявляєш, як вона буде зараз кричати через те, що я запізнився.
-Якщо я не повернуся на ніч, повір… -Так. Гаразд, розумію. Забули.
Еліс, вибач.
Вона вже знає, що я хочу розійтися, але…
Дитина. Так.
Ненавиджу тебе. Йди.
Я теж тебе ненавиджу. До завтра.
Мене непокоять Престон і Кросбі.
Відкриті відносини — це дуже заплутано.
-У цьому вся суть. -Я думав вони щасливі.
Можливо, вони хочуть поділитися своїм щастям із кимось ще.
Боже, Поле. Ти такий молодий, але такий традиційний.
Круто, якщо двоє людей здатні присвятити одне одному все життя.
Розумієш?
Як, я думав, було у батьків.
-Може, так і було. -Ні.
Мама викинула татові речі через тиждень після його смерті.
Ніби його і не існувало.
Ніколи про нього не згадує.
Не думаю, що розлад із твоєю мамою має заважати нам поїхати до Лондона.
Любий, мама — не єдина причина, з якої я не хочу їхати.
У мене робота і…
Я не люблю булочки.
Добре, тоді булочки та відкриті відносини не розглядаються.
Чекай-но, ти хочеш відкриті відносини?
Ні. Ні, не хочу.
Поле, тобі треба поговорити з мамою.
Можливо, у неї були причини так поводитися з твоїм татом.
Може, він був гульвісою.
Ну, знаєш, присунути дівчатам у Fuddruckers.
Ні. То перший чоловік їй зраджував.
Але його фото досі стоїть у неї вдома.
Анрік.
Тобто сексу втрьох із французами не буде?
Дуже смішно.
THE LANGHAM, ЛОНДОН
ТІЛЬКИ ДЛЯ ЕКСТРЕНИХ ВИПАДКІВ НЕ ЧІПАТИ
ЦЕ ДЛЯ ТЕБЕ, ЕЛІС
ПІШЛА ТИ, МАЙБУТНЯ Я
Ти будеш дуже часто
бачити їх у Лондоні!
Привіт, Марто. Найкращого…
Доброго ранку тобі.
Ти прийшла полити рослини?
-Так. -Супер. Я…
прийшла повернути степлер, і раптом…
щось трапилося з моєю білизною.
Як бачиш, трусики сповзли. Вони просто впали.
-Знаю, звучить дивно, але… -Ні.
Зі мною таке не раз траплялося. Давай виправимо це.
Я допоможу. Зараз.
-Я можу просто… -Ні, я зараз. Вибач.
Я зрозуміла, що саме сталося.
Справді?
Вранці ти, мабуть, проділа тільки одну ногу.
Боже, яка дурепа, га?
Трапляється з кращими.
-Ось так. Чудово. -Супер.
І тепер… Усе, вище не можу.
-Добре. -А тепер потягни.
-Покажи, як ти… -Гаразд.
-Ось так. Ось так. -Ага.
Це так логічно.
Молодець.
-Дякую. Так. -У тебе вийшло. Супер.
Ну, що…
-Добре, що ти прийшла. -Так.
-Гарного дня. -І тобі.
Завжди рада тебе бачити.
Гаразд. Люблю тебе. Бувай.
Знаю.
«Я погуглив найкращі місця з булочками у місті.
Було б цікаво разом спробувати щось нове.
З любов'ю, Домінік».
Чортів Далас.
Пол Стівенсон.
Поле! Нарешті! Це мама!
Чорт.
Поле, на хвилинку?
Це були просто обійми.
Протокол є протокол.
Пацієнти мають навчитися самі себе заспокоювати.
Ти братимеш дитину на руки щоразу, як вона заплаче?
Ні. Не братиму.
Навпаки я…
покладу дитину.
З максимальним упередженням.
Ти розірвав зв'язок із Гелен.
Мій метод лікування ОКР,
який, дозволь нагадати, вважається еталоном,
полягає в боротьбі пацієнтів з їх страхами,
у перебуванні наодинці з дискомфортом,
поки вони не навчаться заспокоювати себе.
Іноді обійми бувають
гіршими за ляпас.
Даю тобі місяць неоплачуваної відпустки для подолання страху виконання роботи.
ЩО РОБИТИ, ЯКЩО ЗАКОХАЛАСЯ У БОСА
-Привіт, Поле. -Вгадай, хто летить у Лондон?
Вгадай, хто теж летить, і це я.
Ну, моя робота лайно.
А я не хочу опинитися з Даласом.
У цьому реченні не було сенсу, чи я п'яна? Чи все одразу?
Випий за мене.
Еліс, мені аж на душі полегшало.
Гаразд, люба. Потім поговоримо. Так. Бувай.
Так! Еліс і Пол їдуть на весілля.
Чому ти не можеш порадіти за мене, Джеральде? Хоч раз?
ЛОС-АНДЖЕЛЕС — ІНДІАНАПОЛІС — ФІЛАДЕЛЬФІЯ
Ти де? У мені два келихи вина,
і я думаю замовити щось під назвою Надлишковий беконовий багаж.
Еліс, я не в аеропорту.
Сьогодні я не зможу вилетіти.
Що? Чому?
-Маріса… -Не хочу про неї чути.
Мені треба трохи більше часу, гаразд?
Пройшли місяці.
Ти не розумієш. У тебе немає дітей.
Пішов ти!
Вибач. Я не це мав на увазі.
Я чомусь вирішила, що ти справді хочеш летіти,
-тому я сама винна. -Вибач.
Я прилечу, щойно зможу.
Буль ласка, вір мені.
Гаразд.
Скоро побачимося.
Вибачте? Перепрошую? Пане?
Чорт, наше бронювання готелю скасовано!
Сюрприз!
-Вибач, що? -Це я скасував.
Тому що мій любий друг, Олкот Котсволд, ну, ти пам'ятаєш, мій професор,
запропонував нам кімнату в себе.
Вибач, твій любий друг? Ми будемо жити у нього в квартирі?
Ми в Абатстві Даунтон?
Олкот доволі заможний і, безсумнівно, ґей.
Мені здалося, що в нього нам буде краще, ніж у готелі, то ж…
Поле, ти якийсь невдоволений.
Твоє життя останнім часом було не дуже веселе,
і я вирішив зробити для тебе щось приємне.
Якщо не хочеш жити у нього,
-я все скасую. -Ні, ні.
Ні, все гаразд.
Добре, добре. Він тобі сподобається.
Звісно. Я люблю старих, дивних і багатих.
Принц Чарльз — красунчик.
ПОШУК ОЛКОТ КОТСВОЛД
-Матір Божа. -Що?
Що?
Вибач. Шкода, що я вдягнув такі світлі штани.
У когось є засіб від плям?
Пане?
Нічого собі!
-Усе гаразд? -Вибачте.
Усе добре, просто…
Мій колишній щойно
написав мені у Фейсбук.
-Добре. -Він пише… Послухайте.
«З нетерпінням чекаю зустрічі, люба».
Йолоп.
Йолоп. Йолоп. Йолоп. Йолоп.
Так дратує.
Подивіться. Усе ще гарний, так?
Я б не відмовила, не ображайтеся.
Вибачте.
Я з'їла цукерку з марихуаною в таксі.
Хочете?
Я офіцер поліції.
Я… Я не…
-Насправді в мене нема. -Це був жарт.
Господи!
Вітаю. Я хочу підвищити клас обслуговування.
І не тому, що я напідпитку.
Звісно, пані.
Води?
Завжди мріяла жити біля моря.
Дякую.
Очманіти! Як круто.
Це крісло все моє?
Хочеш, щоб я тебе в ньому сфотографувала?
Мабуть. Я вперше лечу бізнес-класом.
Компанія підвищила клас. Круто.
Дуже круто, сільська мишко.
Зрозуміло.
Так, я справді з Канзасу, що мене видало?
Соломинка, яку я використовую замість зубочистки?
Вибач. Мені немає виправдання. Я просто стерво.
Усе гаразд. Я здогадувався,
що у бізнес-класі всі будуть такими гарними та єхидними.
До речі, я Деніс.
Еліс.
Чорт. На цьому рейсі є «Пригоди Паддінгтона»?
Ти його бачила, так?
Ні. А це хіба не дитяче кіно?
По-перше, не верзи дурниць. Це не «дитяче» кіно. Це дуже гарне кіно.
І, по-друге, ти будеш його дивитися.
Ми будемо дивитися.
Ось так і так.
Синхронізувати.
Буде страшно, тому приготуйся.
Ні.
Чого ти так рано прокинулася?
Сьогодні приїжджають мої брат і сестра.
І мама, звичайно, але брат і сестра — особливі.
Я так хочу вас нарешті познайомити.
Вибач, але я… не розумію, як можна радіти своїм братам і сестрам.
Тому що Сесіл і Брідж говорять тільки про коней.
Еліс та Пол дуже веселі.
Ми давно не спілкувалися, але дуже швидко знову станемо найкращими друзями.
Не хочу здаватися надто радісною при зустрічі.
Я тренувалася перед дзеркалом. Як тобі?
Чудово.
Схоже на…
Цицьки.
-Цицьки. -Годі.
Вгамуйся.
Погана прикмета — бачити цицьки нареченої до весілля.
Гаразд.
Але якщо я дивитимуся на твій зад — буде сім років везіння.
Я сказала: вгамуйся.
Вибач, що не зможу зустрітися з ними до вечері.
Мені треба їхати до родинного маєтку.
Нічого. Нам саме потрібен час, щоб надолужити згаяне.
Я розповідала, як одного разу нас усіх трьох вирвало в «Тако Белл»?
Прекрасна історія.
Зворушлива.
Не знаю, чому я це зробила.
Хоча знаю.
Я з'їла багато марихуани.
З'їж ще.
Жартую.
-Я радий тебе бачити, Донно. -І я тебе, Анріку.
Де твої валізи?
Я не знаю.
Так дивно переходити від сп'яніння до похмілля без сну між ними.
Скажи?
Може, вип'ємо? Ні.
-Сніданок? -Так.
У мене до завтра немає зустрічей, тому
хочеш поснідати? Треба обов'язково це зробити…
Саме це!
Я проігнорую те, що ти почав дивно говорити.
Дякую.
Здається, в моєму готелі подають досить великі бранчі.
Чудово. Люблю великі речі.
Чому ти досі дивно говориш?
-Можеш і далі ігнорувати? -Як довго?
ЛАСКАВО ПРОСИМО ДО АЕРОПОРТУ ЛОНДОН-СТАНСТЕД
Любий, ти вдаєш, що не зі мною?
Ні. Ні.
Так. Вибач. Це через твої штани.
Усе не так погано.
Панове Домінік Ша та Пол Стівенсон?
Я візьму ваші валізи.
Ні, ти не можеш замінити той світильник,
тому що він був унікальним.
-Це не якийсь там Conran's. -Так, до біса Conran's.
Так, я чекаю на відшкодування.
Привіт, хлопці, як долетіли?
Хто готовий до душу?
Я вже мокрий.
Вітаю. Я Еліс…
Стівенсон.
-Звісно. Вітаю. -Звідки ви знаєте моє ім'я?
Елоїза надала нам ваше фото.
Вона просила прослідкувати за реєстрацією.
А також вона забронювала вам люкс «Стерлінг».
Я не можу дозволити собі. Тобто я…
Я люблю невеликі номери, тому що я маленька.
Не хочу заблукати посеред меблів.
Що тоді робити? Дзвонити 911? У вас тут є 911?
Ваш рахунок було сплачено заздалегідь, включно з непередбаченими витратами.
Це було не обов'язково.
У вас був довгий переліт. Провести вас до вашого номеру?
Так. Дякую.
-Так. Що ще ти робитимеш? -Так.
-Яке гігантське ліжко. -Знаю.
Чому ми не скористалися ліжком?
Ми дуже поспішали.
До того ж ми впали.
Це ти впав і стягнув мене.
Прибули наші непередбачувані витрати.
Доброго дня. Я приніс ваші сніданки.
Заходь, красунчику.
Яка краса.
Отже, дві порції яєць Бенедикт.
Один омлет форест'єр зі шпинатом, крес-салатом і картоплею фрі.
Копчена шотландська пікша.
Одна порція млинців. Вафлі.
Дві булочки з шоколадом. Окремо бекон, окремо ковбаски.
Кава. Чай.
Ризото з омарів.
Неперевершено.
Апельсиновий сік, одна пляшка Veuve Clicquot.
Йогуртове парфе.
Стейк-фрі.
І дві пляшки Sauvignon Blanc.
Чудово.
Ми ніколи раніше не куштували їжу, тому в захваті.
Звісно, пані.
Котра хоч зараз година?
Напевно, десь 15:30.
Чорт.
Скоро треба йти вечеряти з родиною.
-Тоді доїдай-но цей сніданок. -Я збираюся. Я все з'їм.
Це і це.
Потім я перейду до східної частини столу.
Це не чіпай, бо це все моє.
Я все це з'їм, а якщо мене знудить —
то це буде найменше, на що вони заслуговують.
Ти — дівчина моєї мрії? Будь ласка, скажи, що не одружена.
-Дідько, Джонатан. -Що?
-Ні. Ти заміжня? -Ні. Ні, ні.
Ні, Джонатан — мій кролик.
І я маю швиденько написати моєму другові, який доглядає за ним.
Переконатися, що в нього достатньо…
Моркви?
Так, моркви.
Ну, оскільки тепер я знаю, що в тебе є кролик,
і я все ще вважаю тебе своєю дівчиною мрії,
що скажеш, якщо ми зустрінемося ще, поки ти тут?
Вибач, що?
Я запрошував тебе на побачення.
Господи!
Вибач.
Не хотів налякати.
Усе гаразд. Я думав, що це Домінік.
Ні. Точно не він.
Скажи, ти завжди так просто
заходиш у кімнати в своєму домі?
Так. Це одна з моїх найгірших звичок.
Якби я розповів про свої, тебе довелося б убити.
-Нам час їхати. -Так, звісно.
Мій водій відвезе вас на вашу сімейну вечерю,
але завтра ви обидва належите мені.
Так, сер.
Пам'ятай, що я буду виглядати, як маленька купка попелу
після цілого вечора з родиною, тож тобі доведеться носити мене в урні.
Ти смішний. Він смішний.
Це він від мене перейняв.
Я сумую за тими часами, коли ти була маленькою, Еллі.
Але, можливо, невдовзі у нас буде онук.
Заспокойся. Нехай вона спочатку насолодиться весіллям.
Що таке, Еллі? Щось не так?
Усе гаразд. Просто втомилася.
Весілля можуть викликати стрес.
Не забувай дихати.
Моє стерво!
Привіт!
Дякувати богові, ти тут.
Не можу в це повірити.
-Пам'ятаєш Дома? -Привіт.
Привіт.
Еліс! Пол!
-Пол! -Радий тебе бачити, мамо.
-Домінік. -Анрік.
-Домініку, рада тебе бачити. -Навзаєм.
Ви давно чекаєте?
Дуже.
Тоді я піду дізнаюся, чи все готово.
Як пройшло…
А ти виглядаєш так само, і це нечесно.
-Дякую. -Це нормально, якщо я досі під кайфом?
-Ти бачив, вона щойно розплатилася? -Біле вино.
-Дозволь. -Дякую.
Не шкодуйте, гаразд?
Прошу уваги. Привіт.
По-перше, я від щирого серця хочу подякувати за те,
що ви приїхали до Англії на моє весілля.
Знаю, було важко поставити на паузу вашу роботу
та життя, тому я дуже вам вдячна.
Навіть у думках не було не приїхати.
-Тож вип'ємо! -Вип'ємо!
-За нас! -За нас!
Полі.
Зрозуміло.
І оскільки ми всі дуже давно не бачилися,
я подумала, що непогано буде зіграти
у гру, яку я знайшла в Інтернеті, під назвою «Що б ти хотів».
Ми грали у неї з командою на роботі, і їм дуже сподобалося.
А ким ти працюєш?
Я менеджерка проєктів у Painted Wings.
Це фонд, який заохочує знедолених насолоджуватися мистецтвом.
Я б заохотив їх насолоджуватися їжею.
Що ти сказав, Поле?
У Еліс щось огидне застрягло в зубах.
Тому що я огидна.
Гаразд, я почну з Пола!
Як знаєш!
Це веселе питання.
Ти хотів би бути 134 см чи 234 см?
Ми про зріст чи член?
Чудове зустрічне питання.
-Це логічне питання. -Дуже.
Гаразд, безсумнівно 234 см.
Не думаю, що існують ґеї, які хочуть бути мініатюрними,
бо тоді є ризик бути поцупленим старою каргою
і кинутим у скляний звіринець разом з іншими надбаннями.
Таке вже траплялося.
-Еліс! -Твоя черга.
Ти обереш бути бідною і працювати на улюбленій роботі
чи багатою, але на ненависній роботі?
Друге.
Еліс, ти ж працюєш у компанії Джонатана Волша?
-Так. -Ти з технарів
чи креативщиків?
Я його асистентка.
Ну…
Ура!
Еліс — надзвичайно талановитий архітектор
і досягне надзвичайних успіхів…
Я хочу працювати там, де працюю. Тому я там і працюю.
Вибачте, я думала, що захищаю тебе.
Не у всіх є багаті татусі.
Деякі з нас змушені працювати за гроші.
Я це знаю.
-Ба більше, не у всіх взагалі є татусі. -Занадто жорстоко.
Еліс, вино проливається.
Так треба, мамо!
Ел, наступне питання. Це весело.
Моя черга. Моя черга.
Гаразд, мамо, перше, що спало на думку.
Що ти обереш: смерть свого чоловіка
чи віддати всі його речі, навіть не запитавши, чи потрібні вони нам?
Чи все одразу? Можна обирати все?
Не розмовляй так зі своєю матір'ю.
Я знаю, що ти підтримуєш мою маму,
але хіба тут немає якоїсь 19-річної закомплексованої дівчини,
чию самооцінку ти маєш руйнувати?
У тебе ще є питання? Тому що це весело.
Я в захваті.
Дивіться! Їжу принесли.
-Смачно. Виглядає неймовірно. -Краса.
Так добре, що ви всі приїхали.
До найважливішого «так» залишилося 72 години.
Так чудово бути тут,
разом з моїми дітьми та їхніми друзями.
Ти мала на увазі Домініка, коли казала про друзів?
Тому що він мій коханець, а не друг.
Ні, ні, ні. Скільки можна.
Поле, я говорила не про тебе. Ти знаєш, що я тебе підтримую.
-Господи, Еліс! -Я в нормі.
Гадаю, курятина була зіпсована.
Ми не їли курятини.
Бідолаха.
-Перепрошую, пане? -Так.
-Бачите цього чоловіка? -Так.
-Це мій син. -Що відбувається?
А Домінік не просто його друг, а його хлопець.
-Мамо. -Або коханець, чи партнер. І секс у них є.
-Він встромляє його йому у зад. -Ні…
Або, можливо, він йому встромляє.
Це не має значення. Я не проти.
Я хочу сказати, що мій син — ґей, і я ним пишаюся,
і завжди дуже пишалася.
Елоїза?
Привіт, Томе.
Знайомтеся, це Том.
Ми працюємо разом.
Чудово. Мама щойно пояснювала йому анальний секс.
Томе, це моя родина.
Я — гордий батько.
Заслужено.
Приємно було познайомитися.
І прийміть мої щирі вітання.
Усі це роблять.
Побачимося на весіллі, Елоїзо.
Він привітав тебе з тим, що ти ґей?
-Так. -Ні!
Замовкніть!
Усі.
Я припускаю, що вся ваша неймовірно обурлива поведінка сьогодні
є результатом джет-лагу, а не якоїсь прогресуючої деградації
кожного з вас, але запам'ятайте одне.
Це моє місто.
Це мої знайомі. І, більш того, найголовніше,
це моє весілля.
І ви мені його не зіпсуєте.
Хай що там відбувалося з вами сьогодні, сподіваюся, це вже позаду,
і віднині ви будете поводитися як звичайна родина,
яка приїхала відсвяткувати весілля рідної людини.
Еліс!
Щоб протверезіла до дівич-вечора завтра.
Поле, відчепися від мами, а, тату, просто…
Просто…
До тебе, на диво, зауважень немає.
-Елоїзо, якщо… -Ні в якому разі!
Тихо!
-Ти спробував. -Я натискаю кнопку перезавантаження
всього цього. Усі зрозуміли?
Добре. Мамо, тато, ходімо.
-Вона ще вродливіша, коли гнівається. -Аж сяє.
-А сукня! -Ніхто в ній так не виглядає.
Ніхто, крім неї.
Джонатане?
Твій кролик?
Привіт, Денісе.
Ні, няня мала подзвонити, щоб я поговорила зі своїм кроликом.
У нього проблеми зі сном, тому що він соціопат.
Зрозуміло. Послухай, може, я кваплю події,
але ми можемо побачитися завтра?
У моєї сестри завтра дівич-вечір.
А сьогодні?
Намагаюся знайти спосіб. Подзвоню як зможу.
Знаєш, я дуже зайнята і втомилася.
Гаразд. Нічого страшного.
Я знаю купу інших жінок у Лондоні,
наприклад, Емму Томпсон, Spice Girls,
привида принцеси Діани.
Супер. Тоді я пізніше зателефоную, гаразд?
Так. Добраніч.
Чекаю з нетерпінням.
Еліс!
-Це Моффі. -Привіт!
-Мімзі та Бітс. -Привіт!
-Привіт. -Привіт.
Мімзі не написала тобі, що вдягати?
Я така дурепа.
Не написала. Забула. Я дурепа, Бітс?
Вона справді дурепа, Еліс.
Підтверджую, 1000%.
Але я знаю місце, де можна придбати купальник.
Дякую.
То це британська холостяцька вечірка?
Дівич-вечір?
Ми не будемо пити горілку з чарок у формі пенісів?
Боже мій, американці такі веселі.
Уявляєш собі Елоїзу, яка п'є з чарки у формі пеніса?
Можливо, з відставленим мізинчиком. Вона може…
Мені подобається Еліс.
Зупиніться тут.
Заждіть! Ми повернемося з купальником.
Тобі весело?
Так. У тебе класні подруги.
Ти їм подобаєшся. Точніше, те, що ти смієшся з мене.
Я не… Я не хотіла.
Ні, ні, все гаразд.
Знаєш, насправді…
Я хотіла про дещо з тобою поговорити.
І я мала б зробити це раніше.
Добре. Слухаю.
Мені просто здається, що ти така талановита,
а у мого друга тут, у Лондоні, є архітектурна фірма,
-і він шукає людину, і… -Господи!
Що?
На секунду я подумала,
що ти збираєшся вибачитися.
-За що вибачитися? -За минуле літо!
Я знаю, що скасувала все в останню мить, але ж ти сказала, що все добре.
Звісно я сказала, що все добре. Так кажуть, коли все навпаки.
Я пропонувала тобі прилетіти до мене.
Вибач, що не схотіла сидіти та рюмсати у твоїй шикарній квартирі.
Знаєш що? Не зважай.
Нічого.
У мене є робота.
Я не якась там знедолена.
Мені не потрібна допомога.
Я не намагалася…
Уперед!
Дивись, що ми придбали.
Вибач. Вибач нас.
Це ідеально підійде для мого весілля з Дональдом Трампом-молодшим.
-Рахунок. -Дякую.
Боже, як приємно кудись вийти.
Навіть з тобою, хоч я тебе і зневажаю.
Знаєш, я так і не висловив тобі співчуття з приводу смерті Білла.
Нічого.
Якщо чесно, ми не дуже ладнали перед його смертю.
Ти дуже хороша жінка, Донно.
Я був дурнем, коли ми були одружені.
Нарешті ми у чомусь згодні.
Але я ще не втратив свій шарм, чи не так?
Анрік, ну ти і базікало.
Це все ще діє на твоїх 25-річних?
Навіть не сумнівайся.
Ти відчуваєш себе молодшим із тими юними дівчатами?
Мабуть, я почуваюся…
Мені завжди подобалися нові машини, але зараз це вже не так задовольняє.
От горе.
Ти мені не віриш, чи не так?
«Бідний я, трахаю 22-річних, їжджу на шикарній машині,
ніколи не відчував жодної емоції».
-У мене є номер у готелі. -Гаразд.
Добре. Добре. Гаразд…
Боже мій, дівчата.
Ви орендували яхту.
Ні, це не наш човен.
Ось наш човен.
Так!
Весело.
Панянки, річка холодна, але у нас тут дуже тепло.
Отже.
Говорить ваш капітан, красуні.
-Починаймо. -А тепер про головне.
Я знаю де заховане пиво.
Кому з вас загрожує довічне?
-Їй. -Тій.
Їй знадобиться.
Вибач, красуне. Воджу я краще, ніж кидаю.
А п'ю краще, ніж воджу.
Пане, чи можна нас менше хитати?
Саме це вона каже Оллі щовечора.
А вона зухвала!
Просто залізь і не рухайся.
Усе так.
Оллі, зупинись! Я намагаюся навести лад в ящику з овочами!
-Годі! -Думаю, вже достатньо.
Ось що вона каже Оллі!
Щось мені зле.
Пане, мені зле.
-Мені піддати жару? -Ні! Не треба нічого робити.
-Ось що Елоїза каже Оллі! -Еліс! Досить!
-Еліс. -Що ти таке кажеш?
-Еліс, годі. -Зі мною все добре.
-Еліс. -Відпусти мої зап'ястя!
Кралі б'ються!
О, ні!
Дідько! Як холодно.
Елоїза! Допоможіть!
Тримайтесь, дівчата!
-Дідько. -Туди… Кидай туди.
Надто далеко.
Зачекайте, це сосиска у воді?
Ні, це не вона!
Господи! Де мої трусики?
-Ти дивишся крикет? -Так. Звісно. Я знаю всі правила.
Береш м'ячик, б'єш по ньому палицею,
і всі кричать: «Молодець!».
-То ти справді дивишся? -Так.
-За нові пригоди. -Так!
І за старих багатих англійців, які за тебе платять.
Ти назвав мене старим, малий паршивцю?
Я думав, ти Шерлок Холмс.
Сама зухвалість! Як ти смієш?
Гаразд, пішов шукати доктора Ватсона в туалеті.
Здається, ви добре поладнали.
Він, на диво, приємний.
Я тут подумав,
чи було б так погано, якби щось трапилося?
Не знаю, може бути весело.
-Він думає, що буде саме це? -Гадаю, ми йому подобаємося.
Пропоную допити й поїхати додому, пропустити по чарці.
Ні, ні! Тобто, не зараз, так?
-Вечірка має продовжуватися, чи не так? -Чудова ідея.
Давайте вип'ємо щось міцніше та підемо танцювати.
Геніально! Люблю танцювати.
-Ти любиш танцювати? -Так!
Ще й як! Як тільки чую класний біт — мене не втримати. Я обожнюю…
музику. Особливо…
танцювальну музику. Ну ж бо. Ходімо.
Я за.
Діти не повинні дізнатися, що це сталося.
Так. Я диснеївській лиходій, який зруйнував сім'ю?
-Краб Себастьян? -Ні.
Він не був лиходієм.
-Я сказав навмання. -Скоріше Пепе лє Пью.
Ти все ще така гарна.
Ні.
Я стара, моя шкіра обвисла. І мені байдуже.
Дивись!
Ти зараз дограєшся зі своїми веселощами, Донно.
Справді? Заздри мовчки, любчику.
Ходи сюди.
Далі кожна викличе собі таксі, так?
Так. Нам так шкода, Елоїзо.
-Ми думали, буде весело. -Знаю.
Знаю. Давайте забудемо про це.
З боку того чоловіка було дуже мило дати мені штани.
Так.
Нам дуже шкода.
Побачимося на весіллі.
-Так. -Звісно.
Еліс, поки ти не пішла.
Я хочу пояснити.
Я знала, що у тебе був викидень,
і я хотіла бути поруч, але просто не могла
-це зробити… -Можеш перестати?
Припинімо. Це надто важко.
Я… прошу вибачення за свою поведінку.
Я завжди почуваюся такою нікчемною поряд із тобою,
що іноді не можу стриматися.
А я дуже хочу перестати намагатися.
Я прийду на весілля, а потім повернуся в Америку,
і ми зможемо перестати вдавати з себе сестер,
тому що насправді ми навіть не подруги.
Еліс, я не цього хочу.
Ти не звикла таке чути, Ел,
але більшість людей не отримує в житті того, чого хоче.
Думаєш, я цього не знаю?
Так, думаю, не знаєш.
Проблеми… Не впевнений, що зможу приїхати
Чорт! Дідько! Щоб тебе!
Привіт, це Еліс.
Я загорівся? Я горю?
-Треба відвезти його додому. -Чи, може, залишимо його тут?
-Ти дуже поганий хлопчик. -Ти навіть не уявляєш.
Любий, давай. Ходімо. Все гаразд.
-Дім, милий дім. -Так.
Нам дуже пощастило, що той заклад не згорів ущент.
-Точно. -Теж так думаю.
-Домінік! Господи! -Вибач. Не хвилюйся.
Давно хотів її розбити.
Вона дорожча за все, що у тебе є, Доме!
Так. Це точно.
Паркуй свій крихітний зад там.
Спекотно. Чи не так?
-Ось так. Дуже приємно. -Що ти робиш?
-Годі. -О, так.
Здоров.
Привіт.
-Привіт. Від мене теж привіт. -Так, добре. Гаразд.
Діліться, хлопці, діліться!
Усім вистачить.
-Тобі подобається? -Так.
Я питаю, чи йому подобається?
-Що? -Я запитав: «Тобі подобається?».
Ні, не ти. Це я запитав: «Тобі подобається?».
Знаєте що? Я зараз повернуся.
-Гаразд. -Нікуди не йдіть.
Тобі треба заспокоїтися.
Це була твоя ідея, а тепер я винен?
Будь більше спраглим, але менше спраглим.
-Я нічого не зрозумів. -Будь шльондрою.
Закуски!
-О, так. -Це чіпси?
Смажена курка і начинка.
Я на диван. Поле, ти ставай рачки.
-Супер. -Так, добре.
Дозволь мені…
допомогти тобі з ними.
Гаразд. Дякую.
Ось так.
-Пригощайся. -А соус у тебе є?
Здається, десь є хумус та баба гануш.
-А ґуак є? -Не впевнений…
Вибачте за втручання. Я зараз стіл для чіпсів?
Насправді, любий, вони називаються кріспи.
Так, ні, ні. Ні, ні, ні.
-Так, вибач. -Ні, ні. Вибачте, ні.
О, так.
Чого ти стогнеш? Нічого не відбувається.
Я занадто п'яний. Боже. Мені треба відлити.
Ну, це було фіаско.
Ми всі надто п'яні.
Треба було їхати додому, коли я казав.
Тобто це я винен? Я все зіпсував?
Взагалі-то, так.
Ну, гаразд, якщо ти не проти.
Ні.
Зовсім ні.
На добраніч.
Джонатан — не кролик, так?
Ні.
-Хлопець? -Не зовсім.
Якщо я скажу, ти вважатимеш мене пропащою.
Ну, насправді я бачив, як ти їла бекон з підлоги…
тому я вже знаю, що ти пропаща.
-Туше. -Так.
То як ти познайомилася з кролем?
Я його асистентка.
Я була архітектором… Тобто я — архітектор, а він — мій бос.
Заплутано.
Це не все. Він одружений. З дитиною.
Тоді він нікчема.
Що? Ні.
Він…
Він просто такий…
поважний директор. І…
Він милий та кумедний, а його дружина злюща.
То ти її знаєш?
Ні, але я бачила її Інстаґрам.
Там повно поганих жартів про вино.
Так. Вона справжній монстр.
Агов, ти маєш бути на моєму боці!
Я і є на твоєму боці,
а не якогось багатого, владного чолов'яги,
який бреше двом жінкам для того, щоб трахати їх обох.
Ну, все одно все скінчено, тому…
Я просто піду на це весілля сама,
і моя родина побачить, що я насправді та невдаха, якою вони мене вважають.
Сумніваюся, що тебе вважають невдахою.
Сестра вважає, і вона має рацію.
Вона, як одяг от-кутюр, а я — вішалка
крапка ком.
Господи!
-Я серйозно. -Так, я знаю.
Я просто блідну у порівнянні, тому…
Еліс, коли я вперше зайшов у той літак і побачив, що я сиджу поруч із тобою,
я подумав, як мені пощастило.
Я думав, що буду сидіти поряд з якимось страшним, огидним бізнесменом,
який весь політ буде пердіти.
-Тобі б дуже пощастило. -Натомість… Натомість це була ти.
Яскрава, шикарна жінка.
Хто ти?
Деніс. Деніс Ботомс.
Що?
-Що? Що? -Так, не треба було казати.
Зачекай-но.
Стій, стій.
-Твоє прізвище «Ботомс»? -Не треба було казати.
-Це була помилка. -Ні, все чудово.
-Господи! -Деніс. Отже…
Пане Ботомс?
Ви зробите мене найщасливішою жінкою в світі
і підете зі мною на вечерю та весілля моєї жахливої сестри?
Гаразд. Але сексу не буде.
Денісе, ми з тобою обидва знаємо, що це неправда.
Послухай.
Я спишу те, що вчора сталося, на випивку,
щоб пробачити тобі.
Боже мій! Що ти… Припини!
Я почуваюся жахливо через ту ніч.
Усе гаразд. Я тобі пробачаю. Годі рюмсати!
Я не вибачався! Мені погано через те, що ти вмовив мене на секс утрьох.
Ти вмовляєш мене на лайно,
типу, переїхати у Філадельфію, піти на ту дурну роботу,
дивитися «Проєкт Подіум» після того, як пішли Тім та Гайді.
Він усе ще цікавий.
А тепер секс утрьох!
У сексі втрьох немає нічого ганебного. Заспокойся.
Мені не соромно! Мені боляче, Домінік.
Я відчуваю, що тобі мене недостатньо.
А я так стараюся. Я так стараюся справити на тебе враження.
А ти мене не бачиш, розумієш? Домініку, ти мене не бачиш!
-Ми тебе чуємо. -Англія ненавидить мене.
Думаю, настав час нам розійтися.
Ти знущаєшся? Ти мене кидаєш?
-Так. -Чорт!
У мене є почуття до Олкота, і я хотів би дослідити їх своїм язиком.
Звучить чудово, але насправді мене цікавить…
Пол.
Боже мій! Мені так приємно. Дуже приємно.
Тобто ні. Ні, дякую, але мені дуже приємно.
-Дивно. -Боже мій!
Перепрошую. Домінік?
Так. Ми знайомі?
Я Том. Ми познайомилися вчора.
Якщо ти розраховуєш на секс утрьох — просто відвали.
Господи.
Я піду зберу речі, і ти за мною заїдеш?
Так! Сестра замовила автомобіль, мабуть, Bentley,
і ми поїдемо з моїми мамою та братом, які просто жахливі.
І хлопцем мого брата, Домініком, справжнім мерзотником.
Чекаю зустрічі з майбутніми родичами.
Покинув Марісу Лечу нічним
Побачимося за вечерею Кохаю
Боже мій. «Кохаю»?
Усе гаразд?
Це повідомлення від…
моєї жахливої сестри,
і вона написала, що я не зможу привести ще одну людину на вечерю. На весілля теж.
-Справді? -Так. Вона найгірша.
То коли прилітає Джонатан?
-Ні, це не… То була… -Ні, будь ласка.
Не треба…
Усе гаразд. Я розумію.
Знаєш, Еліс…
Спочатку ти була різкою зі мною.
Потім ти напилася, потім переспала зі мною,
потім поцупила мої млинці.
Удавала, що твій одружений коханець — кролик.
Відшила мене заради багатого бовдура, який трахає тебе на стороні.
Потім знову мене покликала, запросила на весілля сестри,
потім знову кинула заради кролика.
І попри все це, ти мені подобаєшся.
Тому що в тебе є буквально все,
що може хотіти розумний, порядний чоловік.
Ти розумна, весела, гарна і мила.
Інколи.
Але тобі не потрібен розумний і порядний.
Ти шукаєш того, хто змушує тебе почуватися лайном,
бо ти вважаєш себе лайном.
І це дуже сумно.
Надрукуй це на чашці для кави або деінде.
Годі тобі, Еліс.
Ми обидва знаємо, що це не поміститься на чашці.
Щасти тобі з твоїм другосортним Марком Цукербергом.
Не пошкодуй про це.
Боже правий! Ти з ним переспала!
Ні.
Я знала, що на весіллі буде якийсь дивний перепихон,
але не думала, що це будете ви з татом.
Елоїзо.
Привіт, Полі! Привіт, Домініку!
-Не зараз, мамо. -Я сам. Я сам. Дякую.
Чому на тобі досі шовковий комбінезон?
-Вона переспала з татом. -Що?
Усе набагато складніше.
Чому Домінік там стоїть?
-Ми розійшлися. -Добре.
-Добре? -Тебе обійняти?
Ні! Навіть не думай.
Тобто на весіллі ми тебе не побачимо?
Боюся, що ні. Але я був радий познайомитися, Елоїзо.
Ти дуже вродлива. Тож, мої вітання… з цим.
Неймовірно.
І удачі тобі, Домініку.
Вона тобі знадобиться, коли будеш шукати когось, схожого на мого брата,
хто погодиться терпіти таку погань, як ти.
Ти, маленький жалюгідний чолов'яга.
Іди під три чорти!
-Послухай… -Ні.
Не хочу зараз нічого чути. Я зараз на хвилі весілля.
Па-па!
Поле, що сталося?
Мені зовсім не хочеться тобі про це розповідати.
Зараз я намагаюся вирішити, чи реєструватися на Grindr.
-Тобі треба скористатися моментом і… -Це ми?
Поїздка буде довгою.
Переодягни своє секс-шмаття.
Так. Слушна думка.
-Як це чудово. -Мамо, будь ласка.
Прибери коліно. Мені боляче у спині.
Не можу. Тут надто мало місця.
Добре, що Джонатан чекатиме нас там, бо він сюди не помістився б.
А я розчарований, що він не з нами.
До речі, хто такий Джонатан і про що ти?
Гадаю, це хлопець Еліс.
Якби в Еліс був хлопець, я знав би, гаразд? Ми дуже близькі.
Щойно сіли
Хіба Джонатан не твій бос?
-Еліс! -Вибачте! Вибачте!
Слідкуй за дорогою!
Зустрічатися з босом — погана ідея.
Краще зустрічатися зі своїм колишнім чоловіком.
З нетерпінням чекаю зустрічі!
Знаю, ти зараз засмучений через Домініка…
-Еліс! -Вибачте! Вибачте!
-Може, мені сісти за кермо? -Ще чого. У тебе ще похмілля.
Зараз я в нормі.
-Впевнений? -Так, зараз усе гаразд.
Вибач, я не хочу сьогодні помирати. Я відповім за тебе.
Ні, ні!
Хіба він не одружений?
Чому ти не розповіла?
А чому ти не розповів про вас із Домініком?
Еліс, дорога.
-Дивись на дорогу! -Вибачте.
-Боже! -Вибачте, вибачте.
Можеш зупинитися?
Зупинися, будь ласка.
Господи, вас досі так часто нудить.
Давайте всі заспокоїмося та спробуємо спокійно доїхати, гаразд?
-Це що таке? -Корова.
Боже мій! Із нею все гаразд?
Здрастуйте, вибачте, здається, ми… Це ваша корова?
Із нею все гаразд?
Елоїзо, можна тебе на хвилинку?
-Привіт, Поле. -Вітаю, панове. Бажаєте цього красунчика?
Жартую. Це був жарт.
Це мої батьки, Марджорі та Фредерік.
-А це Пол, брат Елоїзи. -Зведений брат.
І, як бачите, я тут сам, тому що вчора мене кинули.
Мені дуже прикро це чути.
Виявляється, Мардж і Фред, я не вмію займатися сексом утрьох.
-Розумієте? -Хіба всі не такі?
Я дуже хотів, знаєте?
Як кажуть діти — я за будь-який шухер.
Я стою рачки, вигинаю спину,
і приходить Олкот, наш третій, запрошена зірка.
І йому захотілося трохи перекусити…
-Перепрошую, ми на хвилинку. -Як грубо.
І що ж сталося потім?
Після того, як той інший зголоднів?
Це мій єдиний гарний костюм. Боже…
-Що з тобою не так? -Я розповідав занадто реальні речі?
Ти розповів моїм майбутнім свекрам про свій невдалий секс утрьох
на моїй передвесільній вечері, тож так, це було занадто!
-Вибачте, перепрошую. -Годі тобі.
Не має значення, що я казатиму.
Я тобі подобався, коли ти могла мною керувати, а зараз
тобі не потрібен цей справжній, реальний, дорослий Пол.
Вибач, що я не можу бути таким вишуканим, зарозумілим дорослим, як ти.
-Ти поводишся, як свиня! -Справді?
Та невже?
Я хоч не покинув рідну сестру після того, як її кинув хлопець через те,
що у неї був викидень і він звинуватив у цьому її.
Ти про що? Вони через це розійшлися?
Так, і я літав до неї, навідував її. Використав свої милі.
І я розумію, так. Чого б тобі хотіти проводити з нами час?
Ти завжди була прекрасною, бажаною дитиною,
а ми були маминою другою, менш улюбленою сім'єю.
Тепер мама кидається на Анріка, як якийсь безрозсудний підліток.
Господи!
Боже. Я такий радий, що мій батько мертвий і не бачить цього.
Не хочу розчаровувати,
але твій батько також був свинею.
Здається, це мамин типаж.
Ти не маєш права так говорити про мого тата.
Він був чудовою людиною, любив мене, і без нього мені дуже погано.
-Що тобі ще може бути потрібно? -Вибачте. Тільки цей торт.
Господи, Поле! Ти такий нетямущий!
Насправді, коли ти зробив камінґ-аут, Білл не міг цього прийняти.
Він казав, що це огидно.
Мама сказала, що покине його,
якщо він змусить тебе почуватися нелюбимим або неприйнятим.
Вона захищала тебе навіть після його смерті.
А ти так жахливо з нею поводишся.
-Це неправда. -Правда.
Ні, він казав, що… Казав, що не проти.
Що він мене все одно любить. Він сам таке говорив.
Мама його змусила.
Ні, ти просто… Ти все вигадуєш.
Якби ж то, Поле.
Мама любить тебе.
Вона боролася за тебе, як звір.
Поле!
Усе гаразд?
Так, усе добре. Дякую.
Зрозуміло. Гаразд.
Якщо у тебе буде час, можеш принести мені ті сирні штучки?
-Гаразд. -І трохи білого вина?
-Добре. -Тільки не шардоне.
Так. Добре, зрозумів.
Дякую всім, що прийшли сьогодні
подивитися, як ця жінка робитиме найбільшу помилку у своєму житті.
Уже заходжу
Я зустрів Елоїзу в Apollo Club.
І сказав брату,
що побачив найкрасивішу дівчину в світі.
Він подумав, що я говорю про одну з кобил.
На щастя, сьогодні подібної плутанини не сталося.
Ти!
-Еліс? -Ні.
Тобто так, це я, але… Марісо! Ласкаво просимо.
Не намагайся вдавати з себе янгола.
Давай… Давай вийдемо на вулицю?
Ні, ні. Я думаю, буде весело,
якщо всі присутні дізнаються, що ця людина,
і це дуже м'яко сказано, спить із моїм чоловіком!
Поки я вдома годую дитину,
яка висмоктує з мене всі життєві сили.
Вибач. Джонатан казав, що…
І я маю звинувачувати лише його, так?
Ні! Ти — жінка.
Ти мала розуміти. Ти знаєш, як це!
Підемо на вулицю і поговоримо…
Ні, я так втомилася від розмов із психологами,
експертами зі сну
і своїм тупим паскудою-чоловіком!
-Я розлучаюся з Джонатаном. -Так!
Так буде краще,
тому що він обдурив нас обох, і ми обидві жертви.
Але спочатку
ми влаштуємо кулачний бій.
Так!
Ходи сюди, полуничне тістечко!
Я не спала чотири дні, я непереможна!
-Еліс, зупини це. -Як я маю це зробити?
Поле, ти сциш мені на ноги?
Так.
Гей! Гей!
Давай. Ну ж бо.
-Можете позвати охорону? -Не треба охорони.
-Поле! -О боже.
Дідько!
Еліс, тобі кінець!
-Ні. -Еліс, хто ця жінка?
Ні, ні!
Стій! Годі!
Марісо.
Дідька лисого!
Мамо, ні!
-Так її, мамо! -Мамо, не кусайся! Не кусайся!
У тебе припадок?
Тобі це здається смішним?
Так. Типу того. Так.
Мамо, ти вкусила людину.
Вірно.
І не знаю, яким лосьйоном вона користується,
але це було приємно.
Вона класно пахла, тому не дивно, що вона і на смак непогана.
Ви такі дивні.
О боже!
Знаєте, як на кожному весіллі є такі люди,
яких усі потім обговорюють?
П'яний дядько, кузен, який лапає всіх на танцполі?
Кузен Ренді.
Кожного разу.
На цей раз ті люди — ми.
-Ми — ті люди. -Жорстоко, мамо.
Мамо?
Так, Полі?
Вибач, що я був таким поганим, недолугим сином.
Ні, Полі, ти чудовий.
Я не можу повірити, що тато…
Знаю, любий.
Чому ти не розповіла?
Тому що ти любив його.
І ти думав, що він тебе безумовно любить,
а така любов дуже рідко зустрічається.
Я не хотіла це руйнувати.
Мені шкода, що Анрік
лизався з тією шльондрою.
Знаєш? Усе гаразд.
Ти теж заслуговуєш на безумовну любов.
Вона в мене вже є.
Моя дочка Елоїза приїхала?
Так.
То нас відпускають?
Ні, але вона залишила вам повідомлення.
Повідомлення?
Вона хотіла, щоб я зачитав його.
Ми можемо самі… Гаразд, ви зачитаєте.
«Любі мамо, Еліс і Пол,
я люблю вас усіх, але я змінила ваші відповіді щодо весілля на "Ні".
Усе життя я хотіла відчувати себе частиною цієї родини,
а не супутником, що обертається у космосі на самоті.
Я сподівалася, що моє весілля стане нагодою відновити стосунки.
Але тепер я бачу, що, мабуть, відновлювати нема чого.
Обіцяю вам.
Відтепер я перестану так сильно старатися».
Дуже шкода, чи не так?
Вам це не до вподоби, так?
Сім'я розпадається і все таке.
ПОЛІЦІЙНИЙ ВІДДІЛОК ГЕМВОРТІ
Денісе, привіт.
Дякую, що приїхав. Дякую, що відповів на дзвінок.
Вибач, Еліс. Хто такий Деніс?
Деніс — мій…
-Він… -Я ніхто.
Ми з Еліс були друзями.
Красно дякую.
-Він милий. -Дякую, Денісе.
Мені дуже шкода.
Нічого.
Моє велике дурне середньозахідне серце вилікується.
Познайомлюся з простішою дівчиною, може, з пані-опудалом.
-У Канзасі й такі є? -Так. Безумовно.
Це він?
Так. З нового телефону.
Тому що Маріса забрала старий, і я думала, що то він їде…
-Забудь, тобі не цікаво. -Ні, ні. Дуже захоплююче.
Продовжуй.
Він каже, що Маріса пішла від нього, тож ми нарешті можемо бути…
разом.
Мрії збуваються.
Можливо, колись і ти зможеш вдарити його коханку
на передвесільній вечері її сестри.
Круговерть життя.
Ще раз дякую.
І я можу скинути тобі гроші за заставу.
Гаразд. Я там «Деніс_Ботомс».
-Вибач. «Ботомс»? -Поле, не зараз. Годі.
Що ж, у нас завжди буде Паддінгтон.
Він класний ведмедик.
Бувай, Еліс.
Ще раз, хто це був?
Просто класний хлопець, якому я подобалася
і якого я дуже образила.
-Не переймайся. -У мене все чудово.
Гей, у нас усе чудово.
Ходімо, вам час лягати спати. Я вкладу вас.
-Донно. -Анріку?
-Я хотів вибачитися. -Справді? За що?
За те, що дав тобі надію.
Я не хотів знову руйнувати твоє життя.
Знаєш що, Анріку?
Гадаю… це я маю перед тобою вибачитися.
Гадаю, це я маю перепросити за твоє зруйноване життя.
-Ти про що? -Зараз розкажу, про що я.
Я — твоє перше кохання,
і я була доброю, хорошою жінкою, яка щиро кохала тебе, і ти це просрав.
І відтоді ти намагаєшся заповнити порожнечу,
яка лишилась після мене, грошима та сексом,
і, певно, нічого і близько не було таким реальним, приємним
та безпечним, як мати поряд того, хто тебе любить.
А тепер твоє життя майже скінчилося.
Скільки тобі залишилося, років 15?
І одного разу якийсь скан чи рентген прийде
з темною цяточкою на ньому і розверзнеться прірва.
Тому це я перепрошую.
Вибач, що показала тобі, як виглядає життя,
коли гідно поводишся з людьми.
Коли тримаєшся за крихітний пакунок любові, який тобі дали,
і кажеш: «Дякую», —
замість того, щоб викинути його й шукати далі.
Вибач, що, мабуть, усе інше не було схожим на це.
А тепер, якщо дозволиш, я піду туди сама,
тому що я дуже, дуже втомилася.
Отже, добраніч, Анріку.
Оллі, ти не повинен мене бачити, це погана прикмета.
Я подумав, що вчора ми вичерпали всі наші нещастя.
Не смішно.
Просто… я не хочу, щоб ти про щось шкодувала.
Вони — твоя родина.
Мабуть.
Мені там ніколи не було місця.
Твоє місце зі мною.
І у нас буде своя родина.
Піду переконаюся, що все готово і так як треба.
Який це колір?
Білий.
Виглядають кремовими.
А це не білий?
По-вашому, сніг і молоко однакового кольору?
Так?
Ні! Ні, не однакового.
Їх треба замінити.
Добридень.
Марто.
Я замовила 2000 свічок на своє весілля, і ви привезли їх не того кольору.
Я замовляла білі, а отримала такі.
Як на мене, це білий.
Невже? Невже, Марто?
Тому що я впевнена, що це брудно-білий,
що не є білим.
І тепер 2000 таких свічок
розставлені там, де я буду одружуватися, і це неприпустимо.
Допоможіть мені, Марто. Ви єдина, хто може допомогти.
Давайте я піду на склад
і перевірю, чи є у нас білі?
Чудово.
У нас є білі свічки.
Прекрасно.
Усього їх 200 штук.
200?
Мені потрібні 2000.
Марто, мені треба вийти звідси.
Я не можу дихати. Я просто…
Елоїзо! Я саме зайшов сюди
придбати вітальну листівку.
Не зараз, Томе!
Чудово.
Повертаємося в Америку з ганьбою.
Ось як почувалася Мадонна після розлучення з Ґаєм Річі.
Я знаю, що Елоїза казала не приходити. Але якщо подивитися здалеку?
-Ні. -Мамо.
Поліціянт прочитав нам цілий додаток, у якому було чітко сказано
-так не робити. -Знаю. Знаю. Знаю.
-Оллі? -Елоїза зникла.
Вочевидь, у неї сталася істерика і вона втекла.
Я не знаю, де її шукати.
ТАКО БЕЛЛ
Серйозно? «Тако Белл»?
Так. Її улюблений.
Анрік не дозволяв їй сюди ходити, тому ми ходили постійно.
Вона всі дні народження тут святкувала.
Це не так погано, як звучить.
Ви не проти, якщо я піду сама,
всього на пару хвилин?
Можна мені начо?
-Елоїзо. -Зачекай.
-Я не… -Спочатку я хочу сказати.
Еліс, вибач мене за минуле літо.
Пол мені розповів.
Що Ендрю залишив тебе після викидня.
Клянуся, я не знала.
Тому що я тобі не сказала.
Я ненавиділа тебе за це, але то була не твоя провина.
Але це ще не все. Я…
Що, Ел? Що таке?
Незадовго до подорожі
я дізналася, що не зможу мати дітей.
Ніколи.
Я намагалася сісти в той літак, але…
Я просто…
Не змогла.
Знаєш, у дитинстві, порівняно з вами,
у мене було таке собі половинчасте життя.
І в глибині душі я завжди мріяла,
що одного дня в мене буде своя родина і ми всі будемо нерозлучні.
Як єдине ціле.
І за мить та мрія випарувалася.
Мені дуже шкода.
Ти не винна.
Ні, я мала тобі розповісти.
Замість того я намагалася загладити провину, оплативши тобі готель.
-Влаштувати тебе на роботу і… -Так, але то були гарні жести.
Дуже гарні…
жести, а я іноді буваю просто невдячною дурепою.
Я не розповіла тобі про найгірше.
Оллі не знає.
Він не знає, що я не можу мати дітей
і що я брехала йому, а він тим часом вважає мене ідеальною.
І він перестане мене любити, щойно дізнається, яка я,
тому що це лише питання часу,
коли Оллі зрозуміє, що це лише фікція,
і насправді я звичайний Doritos.
Не знаю, що ти мала на увазі, кажучи про Doritos,
тому що це чудовий снек.
Але, Ел, ми любимо тебе.
Мабуть, занадто.
Ми зробили з тебе героя,
а потім почувалися такими нікчемами поряд із тобою
і огидно поводилися, щоб ти відштовхнула нас,
і я тільки зараз почала усвідомлювати, як нам класно разом.
Еліс, ти заслуговуєш на щастя.
Годі його відштовхувати.
Ти перша.
Ти моя старша сестра.
Ти маєш подавати приклад.
Але ти маєш розповісти Оллі
про дітей.
Гаразд.
Я можу піти з тобою.
Якщо хочеш.
Гаразд.
Поки ти тут, можеш замовити мені ще одну гордіту?
Звичайну чи з подвійним сиром?
З подвійним сиром.
Це мій день.
Пані та панове, ґеї та коханці,
ваша наречена.
Елоїзо.
Ти ніколи не виглядала так гарно.
Дякую, мамо.
Це просто безмежна несправедливість.
Ти забрала всі хороші гени, а нам лишила непотріб.
Ну а ти забрав увесь розум.
А у мене правильна довжина пальців.
-Чому ти кажеш це мені перед весіллям? -Просто відзначила.
Подивіться на себе. Подивіться.
Тільки подивіться. Ви всі прекрасні.
Боже. Ви — любов мого життя.
Я стільки часу страждала за минулим
замість того, щоб думати про все хороше, що нас чекає.
Але годі. І далі обіцяйте розмовляти одне з одним.
Гаразд? Ми потрібні один одному.
Так. Більше ніяких супутників у космосі.
Ходіть сюди.
Нумо обіймемося.
А в Британії можна демонструвати такі емоції?
Це так весело і некомфортно.
Давайте постоїмо так ще хвилинку, гаразд?
Гаразд.
Привіт, Анріку. Радий знову тебе бачити.
Вибач мене за те, що я…
помочився на твої черевики та вдарив по обличчю.
У виправдання —
ти повівся як мерзотник із моєю мамою.
У декількох випадках.
Так. Це правда. Пробач мені.
І те, що ти сказала мені раніше, Донно, теж вірно.
Ну що, Елоїзо,
ми готові йти до вівтаря?
Посуньтеся. Американці йдуть. Вони йдуть.
Все гаразд? Усе добре?
-Вибачте. -…з її сукні.
-Ходімо. Не хвилюйся. -Радий вас бачити.
Так, усім зібратися. Зосередьтеся.
Слухаю?
МУЗИЧНИЙ ТЕАТР
Так, мені сподобалися цукерки з травою.
Це точно. П'ять було забагато.
Було чудово.
Привіт.
Вибач, що я у твоєму літаку.
Але не хвилюйся, цього разу я в економі
разом з іншими голодранцями та злочинцями.
-Кролик не заплатив за бізнес-клас? -Ні. Я порвала з кроликом.
О, ні.
Я у розпачі.
Щось мені підказує, що це сарказм.
Ну, можливо, я прийду до тебе в гості з додатковою булочкою.
-Так? -Не для того, щоб ти її з'їла.
Я просто кину її у твоє дурнувате сексуальне обличчя.
Я це заслужила.
Стережись!
РІК ПО ТОМУ
Жила собі родина, знову.
27 градусів у грудні в Лос-Анджелесі.
Я попереджала, Поле. Як там твій вовняний светр?
-Пахне не дуже. -Чудово виглядаєш.
Я така рада, що ми тут. Нам не вистачало вас на День подяки.
-Ти мало що пропустила. -Перепрошую?
Мамо, я тебе люблю, але ти готуєш надто суху індичку.
Для цього існує підлива.
Мамо, це не…
Прошу, прошу. Мені, мені, мені.
Привіт, крихітко. Не можу повірити, що всиновлення пройшло так швидко.
Подивіться, яка охайна дитина.
Це дуже витончена дитина.
-Неймовірна. -Мабуть, навіть не какає.
Вона обкакала весь літак. Довелось аварійно сідати.
Ні, ти не какаєш.
Дай мені. Дай мені. Подивіться, яка вона чудова.
Впевнена, якщо у мене буде дитина, вона буде замазурою.
Дурниці! Вона буде Ботомс. Це дуже шляхетно.
-Хо! Хо! Хо! -Ось і він.
-Це Санта. -Не можу в це повірити.
-Без бороди? -Ні. Від неї свербить.
Увага, у мене є обручі.
-Розбирайте. -Мамо, ти неможлива.
Це має бути особливим!
Можеш помінятися з Еліс? Я хочу однакові.
О, любий. Еліс, давай свій.
-Гаразд. -Увага, народ,
не пітнійте. Я не платитиму за ретушування.
Я хочу сісти.
І вони не жили довго і щасливо, тому що,
зізнаймося, всі ми їжа для хробаків.
Але вони ходили у торговий центр, у «Тако Белл» і на гольф.
І світ продовжував обертатися.
Це так приємно.
О боже.
-О, ні. -Мамо.
-Ти повинна радіти. -Я радію.
Справді.
-Мені починати? -Так. Давайте.
І вони брали від життя все, аж поки не почалися титри.
РІЗДВЯНЕ ДИВО!
НАШ НОВИЙ ПЕСИК, КРОЛИК!
СПРАВЖНЄ КОХАННЯ!
ДО «ТАКО БЕЛЛ»!
ЇМ, МОЛЮСЯ, ЛЮБЛЮ У ГРЕЦІЇ!
Переклад субтитрів: Тетяна Ланцетова
Творчий керівник Марія Цехмейструк