Downloaded from YTS.MX
NETFLIX PRESENTERER
Official YIFY movies site: YTS.MX
Historien begynner i mørket.
Den handler om skjønnhet og grusomhet.
Om søken etter lykke og prisen vi må betale.
Jeg forteller historien fordi det er min historie.
Vår historie.
Det er også historien om en morder.
Jeg har aldri opplevd det. Lykke.
Det virket like flyktig som en duft.
Som om bare den som har sansen kan oppleve den.
Jeg hadde ikke den sansen,
sansen for duftene til folk og ting.
Jeg kunne se dem, høre dem, røre ved dem,
men jeg luktet dem ikke.
En usynlig mur skilte meg fra alt.
Det var kun for deg at jeg risikerte alt
for å rive den muren.
Kan du stoppe?
-Kom, Lori. Fort! -Hopp inn.
Takk skal du ha.
Bare ekle mennesker. Jeg har verken spist eller sovet.
Jeg glemte til og med å mate hunden.
Byen gjør folk syke. Jeg vet det…
-Jeg snakker mye. Du må si noe. -Jeg begynner i en ny jobb.
Kult! Ute på landet, helt økologisk, med dyr og sånt?
I politiet.
Her. Vitaminer.
Takk.
Måten den lukter… Slik bør hver dag være.
Jeg husker at jeg tenkte
at det nå kanskje ville bli mer enn en begynnelse.
Kanskje Juro ville bli mer enn en affære.
Kanskje jeg vil ankomme… og bli.
-Vil du virkelig flytte hit? -Ja.
Jeg visste ikke om det var denne lykken jeg håpet på,
eller så nær en lykke som jeg kunne komme.
POLITI
Kom igjen!
Gå, Juro.
Kom hit. Gå i midten.
Tre, to, en!
-Politi! -Og igjen.
Sexy!
Du har funnet deg raskt til rette.
Kom til meg om det er noe. Jeg har ansvaret nå.
Du og Juro møttes da dere så etter en leilighet.
-Ja. -Dere to virker så…
-Flotte! Ha det moro! -Skål.
Dette er 70 % sukker med jordbær, mandarin og snaps.
Oi!
Jeg har aldri sett noen drikke det på styrten.
Juro ga meg en følelse jeg aldri før hadde hatt.
Jeg ville tro på denne følelsen.
Lukter jeg?
Du må si ifra.
Det må du alltid si ifra om.
Jeg skulle gjerne luktet svetten din.
Det lukter som…
-Som? -Som lilje…
Liljekonvall!
Vi må ha en liten hage.
Med blomster og trær.
Jeg vil ha et sånt hus.
Med deg.
-Rosa! Hva er det? -Juro. Hei.
Hvor er du? Ungene sier de savner deg.
Jeg ville ringe deg.
Jeg ante ikke hva som ventet oss.
At vår historie ville bli forbundet med den til en parfymør.
Dorian.
Jeg tok imot deg.
Jeg lærte deg alt.
Alt du kan, har du lært fra meg.
Sett i gang med arbeidet.
Du beholder formlene mine.
En fair avtale.
Hva?
Denne formelen er…
Hva skal du gjøre med jentene?
Jeg vil skape noe som er større en menneskets vilje.
Ingen kan gjøre det.
Ingen får lov til å gå så langt.
En kjærlighetsparfyme.
Det er umulig.
Dorian…
Dorian.
Dorians reise var også en ny begynnelse.
Han søkte også noe.
Dorian hadde mestret å konservere tingenes flyktige sjeler,
deres duft.
Ja.
Der!
Han mente han hadde funnet oppskriften på menneskets sjel.
Alt han trengte var en medskyldig.
Rex.
Jeg kommer tilbake.
Du kommer hjem etter så lang tid.
Ja, vi ses snart.
Så… fantastisk!
Vi gjør som vi pleide.
Bare mye bedre.
Hva kan jeg gjøre? Hva som helst…
Verden vil bli vakrere.
Og dermed krysset våre veier.
Der.
Vi kan ikke gå ned ennå. Det er ikke sikret.
Sunny?
Ikke gjør det.
Kommer du, Sunny?
Jeg ga henne skyss da jeg flyttet hit.
Målrettete snitt.
Hun mangler…
…svettekjertlene i armhulene og i underlivet.
Det er ingen vaginale skader.
En seksualforbrytelse kan…
utelukkes.
Flere og flere unge kvinner ble funnet, alle med de samme skadene.
Det var ikke vanskelig å gjette hva motivet var.
Det handlet om hud og hår.
Om menneskets duft og de feromonene den inneholder.
Alle spor pekte mot ett åsted.
Vi organiserer en egen bunkerdrap-enhet.
Det er fingeravtrykk og DNA her…
Bra. Hils ungene, Rosa.
Ha det.
Vi hadde en hovedmistenkt.
Karlotta König, også kjent som Rex.
Jeg observerte henne. I dagevis. Forgjeves.
De legger ned overvåkningen vår.
-Fullstendig. Fra og med i morgen. -Hva?
-Vi har ingenting. -Tull!
König var i nærheten av der likene ble funnet.
De var ikke enkle å komme til. Jeg fortsetter.
La oss gå ut og drikke.
Jeg kan ikke. Jeg må gjøre ferdig rapportene.
Jeg…
Rosa.
Hun vil komme tilbake.
De siste månedene med deg…
De har vært utrolige, Sunny, men…
Jeg savner ungene.
Beklager.
Det var over like raskt som det hadde begynt.
Jeg var alene igjen.
Som denne ensomme gutten. En jeg kunne ta meg av.
-Jeg er Stefan. -Stefan. Jeg vet hvem du er.
-Fra huset ved siden av. -Jeg lurte på om du kanskje…
Vil han ha øl eller vin? Faren din.
Begge deler.
Kom inn.
Har du lyst på pizza?
Jobben var det eneste som hold tankene unna Juro.
Jeg fortsatte å holde et øye med Rex.
Uansett hvor hun dro, uansett hvor lenge, så ville hun til slutt gi meg en ledetråd.
Den er ferdig.
Du kan prøve den, Rex.
Det var et usynlig spor
som jeg ikke kunne tyde.
Uten å vite det
hadde jeg nærmet meg parfymøren.
Det er meg. Jeg trenger forsterkninger, Tina.
Sa du noe til Tina?
Vi kan få det til å funke.
Det lukter røyk.
Nei! Du får ikke ødelegge den.
Gi den til meg, di ku!
Men den er fantastisk!
Den er fantastisk!
Politi!
Du må komme deg ut.
Er det noen andre der?
-Noen andre? -Dorian.
Sunny!
Han må ikke ødelegge den! Jeg vil ha mer!
-Politi. Vi kommer inn. -Mer!
Politi!
Jeg vil ha mer!
Jeg kunne ikke lukte den.
Men jeg følte makten den utstrålte.
Vær forsiktig, Sunny. Det er en mistenkt til. Han heter Dorian.
Nei, Juro. Vi må finne den andre.
Det var ikke det Dorian hadde ønsket å skape.
Feil.
Alt.
Ikke kjærlighet.
Bare sex.
Da Rex ble arrestert, ble saken lukket. Men den ble ikke løst.
…til rettspsykiatrisk.
En annen mistenkt går fremdeles løs…
Jeg fortalte ingen om det jeg fant i laboratoriet.
Jeg ville holde det for meg selv.
Drapene på de unge kvinnene kobles
til en såkalt kjærlighetsparfyme,
som de to mistenkte ønsket å skape.
Hittil har vi naturligvis ikke funnet noe slikt.
Vi ses i morgen.
Vi ses.
De er helt gale.
Gå ut av bilen, er du snill.
Kom deg ut.
Juro kom tilbake til meg.
Au.
Og det føltes nesten som om han gjorde det fordi han elsket meg.
Men det var ikke som før.
-Hei. -Hei.
Vi pleide å ha en ting…
Et slags strandtelt.
Vi overnattet i det som barn.
Midt i skogen.
Jeg villedet Juro,
men også meg selv.
Men så skjedde det noe som forandret alt.
Noe jeg ønsket mest, men også var mest redd for.
Du skjedde.
-Den er god. -Ja?
Trenger bare litt mer salt og pepper.
Hvordan har ungene det? Siden du er fram og tilbake.
Her. Se.
Var det dette du ønsket?
Det trenger litt oppussing, men det er ikke dyrt.
De er vanskelige å finne.
Det ser ute som en drøm.
4 ROM, 1 BAD TOMT PÅ 1500 KVM
Jeg må si deg noe.
Det er Rosa.
Lilly har falt.
Sykehuset.
Det er nok ikke alvorlig, men…
Jeg må dra.
-Unnskyld. -Det går bra. Dra.
-Hva var det du ville si? -Bare dra.
LUKTESANS HOS MØDRE
"Mødre kan uten feil kjenne igjen sitt barns duft.
Serotonin og oksytocin skaper et unikt bånd."
FÅ TILBAKE LUKTESANSEN
"En babys duft er en form for kjemisk kommunikasjon mellom mor og barn."
Jeg prøvde å forestille meg hvordan det var.
Men jeg kjente ingenting.
Og det skremte meg.
For i motsetning til ethvert dyr, enhver mor i denne verden,
ville jeg ikke kunne lukte deg.
Hei!
La meg være!
Kom tilbake!
Hei.
Er alt i orden?
Jeg ville ikke skaffe ham sprit.
-Hei. -Jeg må komme meg bort.
Jeg tenkte på barndommen.
-Han kan ikke noe for det. Han er syk. -Jo.
Var det bedre ikke å være mor enn en dårlig en?
Stefan!
Han blir hos meg i natt.
Et barn er en gave, din drittsekk!
Kom, vi går.
Men frykten kom tilbake og plaget meg i drømmene.
Den førte meg tilbake på sporet etter parfymøren.
Og jeg skjønte at jeg trengte hans hjelp.
Om noen kunne lære meg å lukte, så var det ham.
Jeg dro tilbake til stedet der jentene hadde blitt drept.
Noe sa meg at Dorian gjemte seg der.
Hei!
Hallo?
Du bruker parfymen min.
Den virker bare til sex.
Ikke kjærlighet.
Her.
Du trenger hjelp til beinet.
Jeg tar deg med.
Ok.
Duften din.
En perle.
Ja.
Skal du arrestere meg nå?
Jeg må lære å lukte.
Vil du la meg gå etterpå?
Det er mulig.
Du må få tak i noen dufter, om jeg skal hjelpe deg.
Vi hadde inngått en pakt.
Dorian skulle bli min lærer.
Jeg skulle beskytte ham.
Jeg er dårlig. Er sykemeldt.
Sedertre.
Ikke nok ammoniakk.
Okseblodet er av dårlig kvalitet.
Det er ikke timian.
Det er kunstig.
Du trenger ny bandasje.
Jeg sa jo at alt måtte være perfekt.
Eksakt. Presist.
Det er alt.
Pepperen er god.
Fennikelen også.
Men vi stolte ikke på hverandre.
Jeg hadde fått tak i et stoff. Lite iøynefallende, uten lukt, giftig.
Jeg var forberedt på det verste, men også på et mirakel.
Det vil funke.
Ta med alt ned til meg. Jeg skal begynne med en gang.
Hva skal du med alt dette?
Det er til lukttreningen.
Jeg skrev ned alt mens du var borte.
Les det. Så er du forberedt.
Vi fortsetter i morgen tidlig. Få deg litt hvile.
"Duftmolekyler er som små støvpartikler.
Forestill deg dem som små, fargerike sommerfugler.
Kroppen din må være forberedt.
Tjue millioner lukteceller venter på det."
Dorian gikk tilbake i sin duftverden.
Jeg følte at han planla noe annet.
Sov du godt?
Nydelig. Ikke enkelt for en uten luktesans.
Lager du mat til ham?
Ditt barns far?
Sju.
Nei, uke åtte. Det vil nok arve din duft.
-Jeg vil bare lære å lukte. -Jeg må vite mer for å hjelpe deg.
Hva skal jeg gjøre?
Her. Det er de seks grunnleggende luktene.
Alle lukter er en kombinasjon av disse.
Prøv.
Vær så snill.
Ingenting?
Og de andre?
Blomster.
Frukt.
Harpiks.
Gjør det om morgenen
og om kvelden.
Hver dag. For å sjekke.
Helt til du føler at noe endres.
Begynn opplæringen nå.
Hvis du ikke hører noe…
…ikke ser noe,
er alt som er igjen berøring og lukt.
Jeg konsentrerte meg om å finne igjen luktesansen min.
Duften
og smaken av ting.
Jeg prøvde.
Hver dag. Ny frisk.
Igjen og igjen.
Fram til jeg virkelig trodde at noe hadde endret seg.
God kveld.
Hvordan var dagen din?
Vel?
Er noe forandret?
Hvordan mistet du luktesansen?
Fortell.
Det var vinter.
Jeg var forkjølet.
Hvor gammel?
Jeg var sju.
Og foreldrene dine?
Faen min hadde…
alt reist.
-Og moren min… -Du var alene.
Hun brydde seg ikke.
Hun lot forkjølelsen være.
Lukt er følelser.
Minner.
Du var sju.
Alle luktene og duftene du hadde registrert til da
la igjen et merke på hjernen.
Du kan ikke miste det.
Barndommens dufter.
Det er nøkkelen. Du må tilbake dit.
Dette er galskap.
Vi er ferdig. Det går ikke.
Du klarer det ikke.
Som barn er man hjelpeløs.
De gjør hva de vil med en.
Faren min var prest her.
Han mente jeg var djevelen, som du gjør.
Men det er ikke sant.
Jeg er i samme båt som deg.
Det som skjedde oss som barn…
Vi kan ikke endre det.
Takk for inspirasjonen.
Før Dorian forlot bunkeren, skapte han tre dufter.
To av dem skulle kjempe for ham.
For hans store mål, som han fremdeles forfulgte,
oppskriften på en kjærlighetsparfyme.
Den tredje duften var annerledes.
Den var som et beskyttende skjold som Dorian brukte overalt.
Karlotta König, også kjent som Rex, rømte i dag morges
fra en rettspsykiatrisk avdeling.
Da cellen skulle åpnes i morges, var en vakt på cellen hennes.
Han sier, og jeg siterer:
"Da jeg så på henne, seg hjertet mitt sammen.
Jeg fikk ikke puste, og jeg var utrolig redd."
Så falt han om, uten noen synlig grunn,
og König gikk rett ut av avdelingen.
Denne…
Denne flasken ble funnet i cellen hennes.
Vi vet at hun dagen før fikk besøk av en ukjent person
med falske ID-papirer.
Kanskje han smuglet det inn.
Vi vet ikke om Dorian står bak.
Som barn var König et slags matematisk geni.
Hoppet over flere skoleår. Etter en ulykke fikk hun en titanplate i hodet.
Forbrytelsene hennes er kjent.
Hun fjernet svettekjertlene fra ofrene,
kjernen i menneskets duft.
Jeg visste ikke hvor lenge jeg lå der.
Jeg følte at du hadde det bra.
Fallet hadde endret noe.
Den usynlige muren var borte.
Men med luktesansen kom også minnene tilbake.
Og nysgjerrigheten.
Lever hun?
Det fungerte, mester. Takk for at du fikk meg ut.
Blek. Uvasket. For mye hvitløk.
-Jeg klør. -Det er en bivirkning av parfymen.
Si meg… Parfymen finnes vel fremdeles?
-Noen må jo ha den. -Jeg vet hvem som har den.
Pokker! Få tak i den. Jeg må ha den.
Nei, vi skal lage en ny, en bedre en.
Jeg vil ha den gamle. Sexy sex.
Noen ga meg inspirasjon.
En kvinne.
Den nye vil bli delikat
med tusen farger.
Den vil ikke likne det første forsøket.
De vil elske oss. L'amour.
Jeg må finne den rette formelen,
den rette sammensetningen. I tempelet.
Så skal jeg si hvem som har den gamle parfymen.
Bli! Det vil ikke skje igjen. Stefan! Hei!
Når begynte du å lukte igjen?
Da jeg ble gravid.
Vi flyttet inn i det gamle huset som Juro hadde funnet til oss.
Det kunne vært vidunderlig,
om det ikke var for løgnen som holdt oss sammen, og som skilte oss.
Jeg visste at vi ikke kunne fortsette slik.
POLITIET UTVIDER SØKET
RETTSPSYKIATRISK
-Prestegården St. Alfons. -Sunny Valentin. Jeg ringte tidligere.
Det gjelder en avtale med presten Abel Welsch.
-Han er syk. -Ja, jeg vet han er syk.
Men jeg vil snakke med ham om sønnen hans, Dorian.
Ok… La meg sjekke med presten.
Takk. Jeg kan vente.
Så hyggelig at dere er her.
Jeg får ikke tak i ham akkurat nå.
Da hører jeg fra deg når han har tid.
Ja, vi tar kontakt for å ordne en avtale.
-Ok. Flott. Takk. -Ha det.
Tenkte vi skulle besøke deg.
Går det bra?
Det er vakkert her.
Nei!
Jeg søkte i Dorians fortid for å komme nærmere ham.
Han ble døpt Noah.
Den grusomme lukten.
Ingen kunne være nær ham.
Selv moren syntes det var vanskelig.
Han skremte folk.
Etter hvert forsto han at det hadde med lukten av ham å gjøre.
Plutselig ville han skape menneskedufter.
Det var en eldre jente, som ingen likte, Rex.
Hun hjalp ham.
Den afrikanske kirken hadde sendt meg en liten sjimpanse.
Kom igjen, Rex. Fortere!
Vi vil redde verden.
De ville trekke ut duften dens.
Fordi den liknet mest på menneskeduft.
Det var en synd.
Han var besatt av djevelen.
Jeg ville hjelpe ham.
-Nei. -Nesen hans.
-Nei.
-Stå stille. -Nei. Pappa!
Jeg kunne ikke stoppe ham.
Ingen kan det.
Kjærlighet.
Det lukter av…
Feil.
Hvem er kvinnen fra bunkeren?
Denne perlen.
Hva er den nye formelen?
Hva har det med kvinnen å gjøre? Hvem har den gamle parfymen?
Slutt!
Jeg vil si det til slutt.
Jeg mente ikke å…
Det er så kaldt. Jeg vil bort herfra.
Denne gangen må den være rett.
Den må være eksakt.
Det vil bare gå her.
Jeg finner den bare her. I tempelet. Jeg er ikke ferdig ennå.
Jeg har bare begynnelsen.
Kan du ikke gjøre den ferdig der? I fabrikken, hvor alt står klart?
Bruk fabrikken om du vil. Og begynn med materialet.
Skal vi begynne?
-Å produsere? -Ja, jeg kan alt smake duften.
Jeg var endelig på stedet der alt begynte.
Takk for inspirasjonen.
Nydelig, nydelig materiale.
Jeg sendte Dorian et tegn.
Han skulle vite at jeg så etter ham.
-Jeg skal si hvem som har den. -Hvem?
Hun brente ned tempelet.
Hun stjal parfymen fra laboratoriet.
Hun må svi for det.
Juro?
Hvor er den?
Jeg vet du har den.
Gi den til meg. Jeg må ha den selv.
Kom igjen.
Gi meg den.
Kom igjen.
Faen!
Jeg vet den er her!
Si hvor du har gjemt den!
Ok.
La oss snakke rett fra levra. Du kan ikke beholde den.
Hør her.
Jeg skjærer ut materialet med denne.
Et kontrollert forløp.
Og så kokes det.
Kokes.
Til Dorian er klar.
Kom igjen.
Gjør det.
Gjør det for den jævla ungen din.
Gi meg den.
Gi den til meg.
Jeg har ikke noe annet.
Jeg trenger den mer enn du gjør.
Gi slipp.
Vær så snill.
Sunny.
Finnes det spor i hagen?
Susi! Jeg trenger DNA-analyser.
Og naboene?
Ingenting ennå.
Hei.
Det var bra Juro ringte oss.
Ingenting her heller!
-Jeg tar stuen. -Ok.
Karlotta Königs fingeravtrykk er overalt.
Hun var her.
Ja, da jeg…
kom hjem i går kveld.
Huset hadde blitt ransakt og så…
-Jeg aner ikke. Så var jeg ute. -Blackout?
Vi fant noe.
Fem liter med blod i veien. Det var Königs blodtype.
Titanplaten fra hodet hennes lå i grøften.
Men hvor er kroppen hennes?
Teknikerne er ferdig. Du kan bruke tingene dine.
Jeg skal ta en titt.
Hva foregår? Sunny er så rar.
-Bruker du narkotika? -Hva? Nei.
Du har en familie, Juro.
To unger, en gravid kjæreste.
Var du med Rosa i går kveld?
Ja, jeg…
Du kan ikke ha to damer.
Hvorfor gjør du det?
Jeg kjenner ingen som var så pålitelig som du.
-Nå er du det motsatte. -Ja, det skremmer vettet av meg.
Tina, jeg tror… Jeg tror jeg…
Jeg tror jeg blir gal.
Jeg måtte la Juro gå.
Se på meg!
Pust dypt.
Det var det beste for oss alle.
Unnskyld, men jeg kan ikke spise.
Du må tilbake til familien din.
Jeg…
Sunny?
Både Dorian og jeg hadde mistet vår støtte.
Vi var alene.
Jeg så på nyhetene at Rex… Jeg klarer det ikke uten henne.
Det er høstingen, å kutte huden, i materialet.
Jeg klarer det ikke.
Du fortalte meg om en liknende opplevelse.
Send meg et svar.
I sin desperasjon kontaktet Dorian en parfymør han beundret.
Men det som var enda mer vanskelig
var at han manglet inspirasjon til å fullføre formelen.
Han trengte meg til det.
Jeg tvang meg selv til å grave ned restene av parfymen.
Jeg har vært nær deg en stund.
Vi har såret hverandre.
Men du trenger parfymen min.
Og jeg trenger deg til å fullføre formelen.
Aldri.
Jo.
Denne var begravd foran huset.
Du må være min muse.
Min inspirasjon.
Du vil bli lykkelig. Tro meg.
Ikke vær redd.
Alt vil bli bra.
Hva er det?
-Du er kald. -Nei.
Du er kald.
Det er sterkere enn din vilje.
Du klarer det ikke.
-Hva er det? -Hvordan kan du?
Hvordan kan du skape kjærlighet når du ikke kan elske?
Jeg kan ikke hjelpe deg.
Du vet ikke
hva du snakker om.
Idiot!
Man kan ikke tvinge kjærligheten. Den kommer, uanstrengt.
-Hei. -Oi, så kreativt.
Kall meg Jackie.
Har du også rømt?
Parfymøren, som Dorian hadde ventet på, het Moritz de Vries.
Han hadde også lett lenge etter en kjærlighetsparfyme.
Perlen.
-Er det duften din? -Du har leste e-postene.
-Jeg har med noe til deg. -Dette?
-Hva er det? -Hva er perlen?
Hvordan åpnes den?
Jeg spurte først.
Perlen brukes til slutt.
Hjertenoten.
Hvordan åpnes den?
Hva er det?
Kjærlighetsmaskinen.
Hvordan virker den?
Den trekker ut kroppens duft gjennom porene.
Uten spor.
Uten kutt.
Et vakuum.
Ja, et vakuum.
Problemet er kniven.
Når vi berører noe, har vi besudlet noe av det unike ved det.
Om vi skjærer i det,
har vi ødelagt det.
Problemet er kraften, hvordan vi påvirker noe når vi prøver å anskaffe det.
Men denne maskinen kan løse alle dine problemer.
Hva er perlen?
Tviler du?
Jeg har ikke et naturtalent.
Jeg har lært det meste selv.
Hodet mitt er fullt av mørke tanker.
Å, mørket…
Det skal du ikke være redd.
Det du trenger
er noe lett.
Tunge sinn kan ikke fly.
Dette vil gjøre deg tusen ganger mer sensitiv til dufter.
Parfymen begynte sakte å miste sin kraft.
Du vil ikke si hva perlen er.
Ok…
De gode dagene er over.
Jeg vet ikke hva kjærlighet er. Jeg har aldri opplevd det.
Kan jeg da skape det?
Hva er det med folk og kjærligheten?
Jeg så etter ham.
Nå lå Dorian et skritt foran.
Hei, det er Stefan.
Jeg vil være hos deg med Jackie i noen dager. Jeg lurer på… Er det ok?
-Hvor er det? -Hun bor der borte.
Stefan! Hvor er du?
Jeg visste ikke at Dorian hadde fulgt med meg.
Ellers ville jeg aldri latt dem få bli.
Hvor er du? Vi savner deg allerede.
Hallo?
Jeg er her!
Stefan?
Dorian la igjen en beskjed.
Han ville jeg skulle bli med ham. Det var en felle. Det visste jeg.
Hei!
Jackie!
Faen!
Stefan?
Jeg er her.
Sunny.
Din perle ga meg en ny inspirasjon.
Spedbarnets duft.
Jeg har visst det siden bunkeren.
En baby
må være hjertenoten i den nye formelen.
En baby, den vakreste duften i verden.
Du har rett. Jeg kan ingenting om kjærlighet.
Men jeg kan ikke gi opp.
Du kan lære meg det.
Ekte kjærlighet.
Jeg måtte gjøre det, ellers ville du ikke kommet.
Se hvor vakkert det er her.
Det glitrer overalt.
Vi hører sammen.
Babyen din, jeg
og du.
Vi er en familie.
Det er vår skjebne.
Det har det alltid vært. Helt siden vi møttes.
Du vil aldri lukte noe igjen.
Jeg hadde hatt det på meg hele tiden. Det giftige, luktfrie stoffet.
Jeg tok alt Dorian hadde levd for.
Hans drøm om en parfyme og ekte kjærlighet.
Hans unike mulighet til å gjenkjenne lukter, huske dem og ta vare på dem.
Jeg var fri.
Ingen fant ut hva som hadde skjedd.
Ikke engang Juro, din far.
Drømmene mine.
De kan aldri fengsle dem.
En dag
skal vi bygge en luftballong sammen.
Og så skal vi spre
min parfyme
over land, byer og fjell.
Til alt hatet…
…blir til kjærlighet.
Nå kjenner du vår historie.
Du trenger ikke være redd.
Se, nå skal vi…
Tekst: Tina Shortland