Downloaded from YTS.MX
-Hvad så? Hvordan går det? -Fint nok.
Official YIFY movies site: YTS.MX
-Bron, du er i den side af sofaen. -LeBron lige her.
-Okay. -LeBron lige her, og Kobe i det hjørne.
Okay, Kobe. Du har vundet guld. Hvad betyder det for dig?
Det har større prioritet. Du repræsenterer dit land
og konkurrerer mod de bedste spillere fra andre lande.
For mig har det større betydning.
Hvornår indså du, at det var større end dig selv?
For mig er det bare ved at gå rundt hver dag.
Når jeg går til købmanden eller henter kaffe,
siger folk: "Bring guldet tilbage."
Hvis du ser en Celtics-trøje, er jeg klar til at dræbe fyren.
Han har en Garnett-trøje på, og jeg er sur.
Jeg tror, han vil spille smart om NBA-finalen.
"Bring guldet tilbage."
Det er alt.
Det er alt. Bring guldet tilbage.
Velkommen til Beijing og åbningsceremonien for sommerlegene i 2008.
Øjeblikket er kommet.
Kinas og verdens opmærksomhed er rettet mod Nationalstadionet.
Hvis I følger med i basketball, ved I, hvad årets hold kaldes.
The Redeem Team.
De kaldes The Redeem Team.
The Redeem Team.
The Redeem Team på grund af tidligere internationale fiaskoer.
Der er en ny æra i olympisk basketball. hvor USA ikke længere dominerer.
Påvirker NBA's penge og grådighed vores konkurrence-natur?
Det kan du godt skrive.
Vi havde mistet omverdenens respekt.
Vi havde mistet selvrespekten.
-Melo, hvad skete der? -Aner det ikke. Jeg var der ikke.
Det var en sneboldeffekt af negativitet.
De bragte alle deres individuelle historier ind i dette rod.
Kobe holdt sig for sig selv. Han kunne ikke samarbejde.
Jeg følte mig som verdens bedste spiller, men jeg havde ikke bevist nok.
Nederlagets genfærd hjemsøger alle deres kampe.
Det hold i '08 var sultne. De var sultne.
Vi havde meget, vi skulle vise verden.
Og ikke kun i basketball.
JULI 2008 LAS VEGAS, NEVADA
Kom så, Mike! Okay!
Dette er vores vigtigste opgave nogensinde som trænere.
Gennem de sidste to år har jeg lært, hvor meget sjæl og mod I alle har.
Holdet er samlet for at vinde en international sejr.
Vi har verdens bedste point guards.
Vi har Dwyane, Carmelo, LeBron og Kobe.
Holdet har 12 fyre, der kan vinde de olympiske lege,
og I ved ikke, hvem af jer, der bliver hentet ind,
for at spille en afgørende rolle i en stor sejr.
Jeg har dig!
Mange af dem var ikke gode holdspillere. Kobe var individualist.
LeBron havde stadig ikke bevist, at han var en leder.
Træneren kom fra hæren. Det var deres livs største udfordring.
Bring den fremad!
Hvordan vinder vi? Hvad skal vi vinde?
Hvad skal vi slå fast?
Er det kun for at kvalificere os til olympiaden?
Hvis det er den eneste grund, er det for lavmålt.
Fra '04 og indtil da, der tabte vi. Team USA Basketball havde nået bunden.
Når man er på Team USA, skal man vinde hele tiden.
Man skal være perfekt. Det var de fyre ikke.
MED HOLD KUN MED COLLEGE-SPILLERE
Resultattavlen fortæller hele historien: USA 89, Rusland 55.
Og USA vinder verdensmesterskabet i basketball.
Guldmedaljen går til de Forenede Stater.
De Forenede Stater.
USA vinder endnu et mesterskab uden at tabe én kamp.
I olympisk basketball var USA de overlegne favoritter.
Det var en nyhed, hvis resultatet bare var tæt.
Amerikanske spillere dominerende altid, og vi havde de store stjerner,
men vi begyndte også at tænke, at vi amerikanere altid er bedre.
En europæer eller sydamerikaner, kunne ikke være så god som en fra USA.
Det passede ikke. De kunne opnå samme ekspertise i basketball som os.
Velkommen til semifinalen mellem USA og Sovjetunionen.
Dramaet spidser til.
Og vi er i gang!
Sidst de spillede var for 16 år siden i München,
den eneste kamp, det amerikanske basketballhold har tabt.
Amerikanske sportsfans tog det for givet.
"Olympisk basketball er vores sport. Vi opfandt den, og vi vinder uanset hvad."
Coles forsvarer… Sabonis griber en rebound, og det er to mod en.
Marčiulionis…
Og det rækker for det sovjetiske hold.
Amerikanerne rejser chokerede hjem.
Hvor stor en sejr var det? Før den kamp havde USA vundet 84 ud af 85 kampe
og vundet ni ud af ti guldmedaljer.
Et mere erfarent sovjetisk hold
kan måske øge presset på USA for at tillade NBA-spillere i olympiaden.
USA Basketball går i panik og siger:
"Vi skal samle et hold, der repræsenterer amerikansk basketball."
Så hvem dukker op i 1992?
Mine damer og herrer, det amerikanske olympiske Dream Team.
Dette kan meget vel være det bedste hold i holdsportens historie.
Når modstanderne beder om autografer før kampen,
så har man lidt en fordel.
De gjorde deres bedste, men de blev helt overvældet.
Det bragte lidt hæder tilbage til USA.
Men Dream Team handlede ikke om patriotisme.
BLIVER OLYMPISK BASKETBALL EN REKLAME FOR NBA?
Det var ikke for for USA's skyld, men for NBA.
VELKOMMEN, NBA
Dream Team er kommet for at genvinde amerikansk basketballs ære.
Men holdet er her også for forretningernes skyld.
Vi har et stort amerikansk produkt, som vi gerne vil markedsføre globalt
med så meget klasse og succes som muligt.
Dette stjernehold er næsten for godt.
Nogle mener, at NBA-spillerne gør det for nemt.
Så burde vi også bandlyse afrikanske løbere fra 10.000-meteren.
De får det også til at se nemt ud.
De er vores bedste. Det er vidunderligt for basketballsporten.
Som det niende valg i 1998 NBA Draft vælger Milwaukee Bucks…
Dirk Nowitzki fra Würzburg, Tyskland.
San Antonio Spurs vælger Emanuel Ginóbili fra Argentina.
Atlanta Hawks vælger Pau Gasol fra FC Barcelona, Spanien.
Efter det nåede international basketball et nyt niveau.
Det internationale spil forbedrede sig hastigt. Det var et chok.
Den næste bølge var inspireret af Dream Team,
og de var en større udfordring for amerikansk basketball.
I '92 fik sporten sin globale debut, men den var begyndt at indhente os.
Det er lande med talentfulde spillere, som har lært grundprincipperne.
Verden var ikke længere bange. Angsten var væk.
Kære medborgere.
I disse timer indleder styrker fra USA og koalitionen en militær operation
for at afvæbne Irak, befri dets folk og forsvare verden mod en alvorlig fare.
17 MÅNEDER FØR DE OLYMPISKE LEGE I ATHEN
Og nu til de olympiske lege i Grækenland,
hvor frygt for terrorisme skaber uvished for Amerikas herre-basketballhold.
Stjerner fra NBA har ofte bidraget til at vinde guldet,
men denne gang siger nogle nej.
Træner Larry Brown har hørt alle undskyldningerne.
Jason Kidd har ondt i knæet.
Shaquille O'Neal vil vente og se, hvor langt Lakers når i slutspillet.
De olympiske lege i 2004 var præget af at være de første sommerlege efter 9/11,
og efter invasionen af Irak var der en følelse af, at USA handler ensidigt
og er blevet en uvelkommen gæst rundt om i verden.
Så der var legitime sikkerhedsproblemer.
Og alle de spillere, der havde deltaget i '96 og 2000,
følte ikke behovet for at gøre det igen.
Jeg kan huske, at jeg så på TV, at nogle spillere ikke vil med.
Det blev en epidemi.
NBA lagde stort pres på for at have nogle kommende stjerner med.
Dwyane Wade, Carmelo Anthony og LeBron James.
Jeg havde ikke fortjent at være med.
Det var sommeren efter mit første år i NBA,
og jeg tænkte kun på venner og familie og på træningen.
Sommeren efter min første sæson var jeg sammen med min familie i Chicago,
og de ringede og ville have mig til de Olympiske Lege.
Jeg tænkte bare: "Hvad?"
Ni fyre springer fra.
De skulle fylde de pladser og spurgte os: "Vil I være med på Team USA?"
"Ja, for fanden. Lad os komme i gang."
De inviterede mig til noget,
som jeg huskede som helt utroligt med Dream Team. "Jeg er på!"
Men de sagde også: "Hvis I vil spille, skal I være i Jacksonville om to uger."
Vi vidste ikke, hvad vi skulle forvente.
Det var vores chance for at tage derover og vinde guld.
JULI 2004 JACKSONVILLE, FLORIDA
Jeg tog til Jacksonville og mødte det amerikanske hold.
Det var som to forskellige hold.
Der var A. I., Marbury, Tim Duncan.
Og så var der de nye spillere, der på vej ind i ligaen.
Når man ser på de unge spillere, mig selv, Melo, D Wade…
Vi prøvede bare at finde ud af, hvordan vi passede ind.
Vi er unge. Vi hopper rundt og laver dunks og lobs og den slags.
De to grupper passede ikke sammen.
Vi havde de unge, der kun lige var på vej ind.
Og så var der de ældre, som sagde: "Det er os, der skal ordne det her."
Og så var der Larry Brown.
Vi har spillet på en bestemt måde i de sidste fem-seks år.
Vi er nødt til at lave om på det.
Vi havde en gruppe fyre, som…
Vores træner ville bevise noget med de olympiske lege,
nemlig at han kunne få os til at spille på hans måde.
Vi er klar til at rykke fremad. I laver et sweep…
Det er blevet en verdenssport.
Vi skal respektere modstanderne, ellers får vi problemer.
Fornemmer du, at folk siger: "Måske kan det hold ikke vinde guld"?
Mange tvivler på os, bare fordi vi er et ungt hold.
De tror ikke, unge spillere er gode nok. Så vi må bevise det.
De olympiske lege er i Grækenland,
som en lokal embedsmand beskrev som: "Et praktisk kryds i et dårligt kvarter."
Spillerne og deres familier skal bo på et krydstogtskib,
hvor de græske og amerikanske myndigheder vil beskytte dem.
Vi var ikke i den olympiske landsby med de andre atleter.
Det føltes ikke som en del af den olympiske oplevelse.
Det begynder med Puerto Rico. Vinder det amerikanske hold guld igen?
Taber de en olympisk kamp for første gang siden NBA-spillere har kunnet deltage?
Vi får svaret efter denne kamp.
Ser man kun på holdets navne, tænker man: "Ingen problemer. Kom an."
Iverson til Marion!
Vi troede, vi ville vinde så stort, at vi slet ikke var opmærksomme.
…pick-and-roll, Puerto Rico.
Flot aflevering, og Puerto Rico er foran med ni points.
De fleste journalister var andre steder.
Vi dækkede skeetskydning og atletik og svømning. Ingen så det.
Carmelo Anthony.
En smuk redning af Ayuso.
Carlos Arroyo… Sikke en finte!
Jeg husker kampen mod Puerto Rico. Mike Breen og jeg kommenterede,
og vi så på hinanden og sagde: "Det hold er i knibe."
Arroyo fremtvinger en fejl. Og point!
Vi gav dem ikke den respekt, de fortjente, og de tævede os.
Det er endelig sket.
USA taber en olympisk kamp med NBA-spillere.
Men den første kamp mod Puerto Rico fortalte os…
"Okay, vi tager det ikke alvorligt nok. Vi må fandeme tage os sammen."
Folk taler om det amerikanske basketballhold.
Det var på alle tænkelige måder en pinlig overraskelse.
De var "the Dream Team", men nu kaldes de "the Cream Team".
Vi unge spillere var sure på Larry Brown, fordi han ikke lod os spille.
-Melo, hvad skete der ude på banen? -Aner det ikke. Jeg var der ikke.
De fik flere point end os. Det er det hele.
Vi tænkte, at vi kunne hjælpe holdet med at vinde.
Men Larry Brown mente ikke, vi var lige så gode som veteranerne.
De kan stadig vinde.
-Helt sikkert. -Det er et gruppespil.
De kan stadig vinde guld.
Vi bringer nu livedækning af kampen mellem USA og Argentina.
Pladsen i guldmedalje-kampen står på spil.
Man kunne straks se, at de havde god kemi.
Argentina har mange chancer og gode afleveringer.
Der er Sanchez, som skyder fra trepoints-linjen.
De spillede sammen. De havde planlagt deres spil.
Ginóbili er helt åben med tre points.
Man kunne se, de havde spillet sammen i årevis.
Det tæller, og en fejl!
De afleverer og ved, at den anden er på plads.
Ginóbili.
Sánchez lige i øjet. Og Oberto.
De havde kemien. De havde teamwork.
Fællesskab. De havde det hele på banen.
De spillede basketball, sådan som det skal spilles.
Sconochini, afleverer til Montecchia. Sikke et flot spil.
Der bliver intet guld i Athen.
Og der har vi udråbstegnet.
Det amerikanske herrehold lider nederlag ved olympiaden.
Det var grimt at se på og frygteligt at være en del af det.
Dette kunne være en ny æra i olympisk basketball,
hvor USA ikke længere er dominerende.
De er fantastiske spillere.
Individuelt er de de bedste. Men det er en holdsport.
Man spiller fem mod fem. Det er ikke tennis.
Vi var bare en masse lort, de havde smidt sammen
og sagt: "Gå ud og vind en guldmedalje."
Team USA havde slet ikke nogen holdkultur.
Team USA får deres bronzemedaljer.
Man kan se på deres kropssprog, at de er skuffede.
Jeg så det her i Durham, North Carolina. Det gjorde ondt at se.
Og man ser argentinernes glæde.
De andre lande tager ikke noget for givet.
Argentina har et landshold.
De har været sammen, siden de var 18 år. De er brødre.
Der var ikke meget tid. Vi skulle lære at blive et hold på to uger.
Jeg var ung, men jeg forstod godt, hvordan man skabte kemi for at vinde.
Vi havde det med Dream Team, og bagefter var der ingen kontinuitet.
Da vi kom hjem, fik vi så meget disrespekt fra vores eget land.
Der var sange om os. Alle talte om os.
BRONZE -VIRKELIGHED
EN DAG USA VIL GLEMME
Hvorfor får Team USA altid tæv?
"De spillere stinker." "Resten af verden har indhentet os."
"Tabte I til Puerto Rico?"
Har disse mænd:
A, købt billetter online, B, rejst langt for at se kampene,
C, lige besejret det amerikanske basketballhold?
Det var en sneboldeffekt af negativitet.
Det amerikanske herrehold måtte nøjes med bronze.
Da vi fik bronzemedaljerne, tænkte jeg: "Det her var et spild af min tid."
I det øjeblik ville jeg ikke spille for Team USA igen.
Efter den skuffende indsats i Athen sidste sommer
har USA Basketball genopfundet sig selv og givet Jerry Colangelo magten.
Alt, Jerry Colangelo rører, virker. Især opstartsprojekter.
Han var del af det projekt, der blev til Chicago Bulls i 1966.
Bagefter tog han vestpå til Arizona og startede tre ud af de fire hold der.
I begyndelsen af 2004 var det meste af min formue bundet i Phoenix Suns.
Så jeg besluttede at sælge holdet.
Det ville efterlade et tomrum.
Jeg tænkte på, hvad det næste skulle være.
Et par uger senere blev jeg ringet op angående USA Basketball.
Så jeg sagde: "Okay, jeg gør det. Men ikke flere komiteer."
"Jeg vælger trænere og spillere."
Colangelo vælger uden en komité.
-Er det ikke for meget magt? -Måske, men han får det gjort.
-Du stoler på ham? -Ja.
Jeg havde nogle trænernavne på tavlen. Lad os tale om trænere.
Og Dean Smith fra North Carolina sagde:
"Der er kun én træner, der kan klare opgaven,
og som alle spillerne respekterer."
"Han står alene som den eneste."
Det var Coach K fra Duke.
Duke of Destiny har vundet!
For første gang i 20 år har college-basketball en forsvaret mester.
Det er som Yankees. Man elsker dem eller hader dem.
Sådan var Duke på grund af succesen.
Hvis du er fra indre by, hader du Duke. Du hader Christian Laettner.
Du hader JJ Redick. Du hader Coach K.
Du hader den Blå Djævel.
Der var ingen spænding, da Coach K fik stillingen i Team USA.
Da de meldte ud, at han fik stillingen, tænkte vi bare:
"Hvordan kan han håndtere alle de spillere som college-træner?"
Jeg havde mange forbehold. Dels min troværdighed med NBA-spillerne.
Jeg havde opnået meget i college-ligaen, men NBA er noget andet.
En ændring var, at man ikke længere var olympisk træner.
Man var landstræner.
Man forsøgte at have en træner i fire år, som kunne gennemføre et program.
Man skal lave et hold. Det kan ikke være fantasy basketball.
Det kan være All-Stars, men de skal have deres roller.
Det lagde Coach K og Jerry vægt på fra begyndelsen.
Man skulle virkelig tage det seriøst og ikke bare som en engangs-ting.
Hvis du ville være med, var det for mindst tre sommersæsoner.
JULI 2006 LAS VEGAS, NEVADA
TO ÅR FØR OLYMPIADEN I BEIJING
-Hvad så? -Hvad så, mand?
De er i godt humør.
-Hvad så? -Hvordan står det til?
Godt at se dig.
Holdet var på træningslejr i Vegas, og til det allerførste møde siger Coach K:
"Det er ikke vores sport. Det er hele verdens sport."
Jeg kan huske, at han var rasende. Vi skulle respektere resten af verden.
Fra dag ét var han den fyr, der sagde:
"Jeg vil ikke bare give jer ordrer."
"I er professionelle, men det er et arbejdsforhold."
"I kan tale med mig. Jeg vil være åben og ærlig."
For at vinde en kamp skal man kende den, man kæmper mod.
Du kæmper mod nogen, der tror, at de er Supermand.
De har intet at miste.
Der var pres på fra starten. Vi havde tabt. Vi burde være de bedste.
På landsholdet skulle du tage det seriøst, ellers holdt du ikke.
Da vi tabte i '04, følte vi alle, at vi svigtede amerikansk basketball,
især vi fire fyre. Jeg selv, D Wade, Bron og Melo,
Vi var med på holdet, og vi følte nederlagets smerte.
I begyndelsen tænkte man på det som:
"Internationale spillere er bløde. Amerikanske spillere er hårde."
Men så forstår man, at de ikke er bløde, de spiller bare anderledes.
Vi må lære deres spil og droppe vores undskyldninger
og holde op med at prøve at få dem til at spille som os.
Hvis vi lærer deres spil, slår vi dem.
Hverken I eller jeg ved alt. Og vi ved ikke, hvad vi hver især ved.
Træning handler om at lære hinanden at kende.
Coach K overraskede mig,
fordi han var ligeglad med folks CV, men han behandlede alle med respekt.
Jeg får altid det bedste ud af mig selv,
når jeg spiller for en, der holder alle ansvarlige.
-Kom ind fra venstre! -Ja, fremad! Okay!
Sådan spiller vi på det amerikanske hold. Uanset, hvem spillerne eller træneren er.
Det er sådan, det amerikanske hold skal spille.
Godt.
Han sagde til os:
"I skal ikke droppe jeres egoer Det er dem, der gør jer til dem, I er."
"I skal give mig de egoer, I har på jeres nuværende basketballhold."
"Tag dem med til holdet her. Okay? Og læg dem ind under én egoparaply."
Jeg hørte ham sige det, og jeg tænkte: "Det giver god mening."
Op med dig. Ja, sådan.
Der overrasker mig, hvor godt I taler sammen.
I har det godt sammen mellem øvelserne. Den ånd skal vi udvikle videre.
I har det. Bare bliv ved.
To gange!
Prøverne var vilde. Vi boede på Wynn i Vegas i en måned.
Vi boede i Vegas i en måned.
Og det var der, mange af vores forhold blev skabt.
-Kom så op i bussen med dig! -Jeg har en familie!
-Tag taskerne! -Jeg kan ikke komme ind!
En gruppe af os spillede kort hver aften 35 dage i træk.
Man er væk fra familien i 35 dage, men man kan…
Det er som at have en anden familie, som om jeg stadig var hjemme.
-Du ved? -Jeg er den kønneste på holdet.
De kan godt lide mine livvagter, hvis du ved, hvad jeg mener.
Åh, nej.
Jeg ville hellere høre dig sige, du havde vundet mesterskabet.
Hør her, og det er vigtigt, så I skal lytte godt efter.
I dag skal vi høre fra folk, der repræsenterer os,
som vi ikke får chancen for at se op til. Man ved ikke engang, hvad de gør.
Coach K motiverer folk. Det er hans opgave.
Hver dag havde vi en ny person inde for at tale med os.
Vores vigtigste opgave i dag er at lytte til det, disse helte har at sige.
Coach K gik på West Point, og han elsker sit land og at tjene det.
Meget af det, han talte om, trak paralleller til hans tid i militæret.
Det lå dybt i ham.
En hold får sin styrke gennem uselvisk tjeneste
og ved at sætte andres behov over dine egne.
På banen kan det være at tage en tackling.
På slagmarken kan det være at løbe ind i en kugleregn.
At risikere sit liv for andre og nå det niveau af uselvisk tjeneste.
En stor spiller tror, at han selv kan vinde og score nok points.
Coach K ville sige, at man kan opnå mere som del af en gruppe,
end man kan alene. Det er militærets mentalitet.
Noget eksploderede, og en granatsplint ramte ham i øjnene.
Hans øjne ser normale ud.
Han har ingen øjne. De blev ødelagt af granatsplinten gennem hans hoved.
Og han gør stadig tjeneste. Sådan ser en helt ud.
Det ramte mig i følelserne.
De viste os, hvem og hvad vi spillede for.
Dette er flagene fra vores uniformer i Irak,
og vi har et flag til hver af jer.
I kan sætte dem på jeres trøjer.
Jeg håber, at I vil kigge ned på flagene og tænke på,
at tusindvis af mennesker har bragt ofre, så I kan blive store basketball-spillere.
Scotty, kan du høre mig?
Vi fik mikrofoner på og fortalte ham, hvad der skete ude på banen.
Blåt Hold presser os, så vi skal tage os sammen på Hvidt Hold.
De spiller bedre.
I har jeres uniformer på og er stolte af det.
Vi føler også stolthed over at gå med vores tøjer med "USA" på.
Jeg ved, I er stolte. I er rollemodeller for mange af os,
men vi har aldrig chancen for at sige det.
Vi respekterer, hvad I gør for vores land.
Vores spillere hørte de historier og kunne åbne deres hjerter op.
Og resultatet var, at de blev til USA.
Velkommen til en særlig udgave af FIBA-verdensmesterskabet.
Her til morgen tager USA de første skridt
i deres forsøg på at genvinde førerpladsen i basketball-verdenen.
FIBA-mesterskabet i '06 var første gang, vi var ude med Coach K,
og der var endnu større pres på, fordi det var kvalifikationen til Beijing.
Vi skulle vinde den turnering.
Vi skal spille hver kamp, som var den en sprint, ikke et maraton.
Kampene vil gå hurtigt.
Lad os undgå dårlige vaner, og vi skal især ikke overse nogen.
Det vigtigste for Team USA er, at der vil være nerver på,
fordi alle spillerne føler presset om at repræsentere holdet og vinde guld.
Det handler ikke om os eller om vores egne hold,
Det handler om USA. Lad os gøre det for alle i USA.
"USA" på tre. En, to, tre!
-USA! -Kom så!
Vi var virkelig gode. Vi var ved at få vores stil tilbage.
De får det til at se så nemt ud.
Når de går til den, går de virkelig til den.
Men vi gjorde vores arbejde. Vi gik derud. Vi vandt.
Og vi spillede godt.
Anthony.
Han har været utroligt god.
USA er stadig på rette spor til finalen.
Men tro mig, modstanden bliver hårdere.
Efter 72 dages konkurrence står kampen nu mellem favoritterne i hver gruppe.
Mestrene fra USA møder mestrene fra Grækenland.
I skal ikke være sløsede, okay? Gør, som I hele tiden har gjort.
Hold stilen og gå efter sejren.
Grækenland er europamestre.
Så godt er det hold, som USA skal møde.
Jeg husker kampen, som var det i går. De havde en, der hed "Baby Shaq".
Og Baby Shaq, Schortsanitis, er et gigantisk menneske.
Frem til store Schortsanitis, og det er et dunk!
Og pludselig står det 36-35!
I en af perioderne, tredje periode, var vi elendige, og de var fantastiske.
Amerikanerne forsvarer sig ikke mod pick-and-roll.
Sikke en flot aflevering!
Hold da op! Sådan skal det gøres.
De bliver plukket fra hinanden.
De brugte vores eget angreb.
På det tidspunkt brugte NBA høj pick-and-roll.
De slog os med høj pick-and-roll.
Til Diamantidis, som går efter kurven…
På TV ser det ud som: "Hvorfor stopper de dem ikke?"
Men når man spiller, er det svært at finde ud af, hvad fanden der foregår.
Deres selvtillid voksede. De lavede deres skud.
De spillede en perfekt kamp, og vi kom aldrig ind i den.
Han misser! Grækenland har vundet! De har besejret USA!
USA er endnu en gang brudt sammen i en semifinale.
Da vi tabte i 2006 i Japan…
…var det mit værste nederlag nogensinde.
Du er træner for landsholdet, og du taber.
Alle andre var gået ned i omklædningsrummet efter nederlaget,
og jeg stod på banen og så dem feste, og jeg tænkte:
"Den følelse skal vi ikke have igen."
Vi brød os ikke om at tage imod bronzemedaljerne.
"Vi er bedre end det her."
Tiden var endnu ikke inde.
Man skal ikke tro, at tingene sker, som man ønsker det.
Jeg havde det ikke så skidt, som da vi tabte i Athen,
men tiden var endnu ikke inde.
ET ÅR SENERE
AUGUST 2007 LAS VEGAS, NEVADA
På vegne af USA Basketball vil jeg byde jer velkommen tilbage.
Sidste sommer gik vi glip af noget, som vi gerne ville opnå,
og det var at vinde verdensmesterskaberne,
så vi slap for at kvalificere os her til sommer. Det skete ikke.
Vi tabte i '06,
fordi vi troede, vi kendte terrænet, men det gjorde vi ikke.
Vi skulle lære det spil, som vi skulle spille,
i stedet for det, vi spillede i NBA.
Lad mig fortælle jer om et par ting, vi vil gøre.
Det var ikke en naturlig måde at spille på for vores spillere…
Bolden er anderledes. Den har 12 paneler i stedet for otte.
Man må passere frikastlinjen, når nogen skyder.
Man må røre bolden ved kurvens kant.
Det var alle de små regler, vi ikke var vant til.
Hvis man rammer en modstander uden bolden eller cutter ind,
hvis man cutter fra toppen af nøglehullet,
kan han gå i vejen uden en fejl. Det kan vi ikke i NBA.
Vi skulle vænne os til spillet, vænne os til bolden,
vænne os til dommerne.
Vi skulle lære et andet spil.
Og vi havde brug for ældre spillere.
Så derfor rekrutterede vi Kobe Bryant.
-Hvad så? -Hvordan går det?
Godt at se dig. Velkommen.
Ingen havde mere bagage med til Team USA end Kobe Bryant.
Han var blevet udstødt af ligaen.
Det var på et tidspunkt hvor det kunne gå begge veje.
Han havde drevet Shaquille O'Neal ud af Los Angeles.
Folk mente, han sladrede om Shaq til politiet.
De mente, han var egoistisk.
Der skal ske noget til sommer. Jeg vil ikke være et enmands-show.
Han havde krævet en handel på en parkeringsplads i Newport Beach.
Kobe Bryant har vendt op og ned på NBA.
-Så du vil gerne handles? -Det vil jeg gerne.
Først siger han, han vil ud, og så vil han tilbage.
2007 er et interessant tidspunkt i hans karriere.
Han er i knæ.
Så Kobe kæmper for at genvinde sin plads og for at rense sit navn.
Han skulle bevise, at han var en holdspiller.
Han skulle bevise sit værd for alle i hele verden.
Vi vidste straks, hvor alvorligt det var. Og han var altid meget alvorlig.
Når man møder Kobe, er han ikke som… "Hej, hvad så? Jeg er Kobe! "
Sådan er han ikke. Han er mere som: "Jeg er Kobe Bryant."
"Glæder mig at møde dig." Og man tænker: "Hold da kæft".
Det overraskede os, at han ville være med på Team USA,
efter alt det, der skete.
Jeg vil ikke tvinge et forhold frem,
men Kobe er ikke en, man skal prøve at røvrende.
Kobe holdt et interview og sagde,
at han havde talt med nogle venner fra NBA.
Journalisterne grinede. Vi vidste, han ikke havde venner.
Kobe havde aldrig gjort noget for at gøre sig populær i ligaen,
så alle holdt lidt øje med ham.
Jeg kendte Kobe, men jeg kendte ham ikke. Man spiller imod ham.
Kobe igen! Yessir!
Han er den bedste spiller nogensinde. Og han var næsten urørlig.
Kobe er en enspænder.
Holder sig for sig selv. Har ikke brug for andre.
Sådan er han, og det har han det godt med.
Jeg tror ikke, at nogen accepterede ham,
og jeg tror ikke, at han selv var åben overfor nogen dengang.
Til det første møde før de olympiske lege sad han alene.
Det skal I tænke over, for I spiller ikke kun for Kobe Bryant eller LeBron James.
I spiller for vores land.
Det er en enestående mulighed, som kun nogle få har chancen for.
Vi sagde: "Kob, du skal spille med os, og vi skal spille med dig."
"Vi har ikke brug for Laker Kobe, okay? Vi har brug for Team USA Kobe."
Han sagde: "Jeg er med. Jeg er træt af at se jer tabe."
Det sagde han. "Jeg er træt af at se jer tabe."
-Kom så. Giv dem tørt på. -Kom nu.
-"Sammen." En, to, tre. -Sammen.
Det betyder alt.
Jeg har længe glædet mig til at være i en position,
hvor jeg kan repræsentere vores land.
Det er noget særligt. Noget særligt.
Da vi tabte i 2004, var det et hårdt slag for os.
Det er en sport, vi har domineret i årevis,
og der er en stor skønhed i, at vi tabte,
fordi det betyder, at spillet er vokset, og mange lande spiller på et højt niveau.
Men samtidig tænker man:
"Okay, det var smukt. Men nu vil vi have det tilbage!"
Det var en chance for genoprejsning.
Vi ville vise verden, at vi er de bedste til basketball.
Jeg gik over til Kobe før den første træningskamp,
og han sagde: "Godt, du er her. Du skal se USA blive stort igen."
"Det er min udfordring. Det er større end noget andet."
Det var starten på andet kapitel i Kobe Bryants liv.
Vi spillede den første træningskamp.
-Bliv derovre! -Kom nu!
Cirka 30 sekunder inde i træningskampen var der en løs bold.
Og han kaster sig ned på gulvet.
Han går konstant efter løse bolde.
Kom så, Kob! Yessir!
Han var et eksempel.
Han var et godt eksempel.
Her kommer den! Hjælp til!
De gik efter løse bolde og rebounds.
De spillede forsvar. De gik tæt på.
Og det hele begyndte med Kobe Bryant.
Jeg voksede op i udlandet,
så jeg forstår den passion, de lægger i deres spil,
og hvor vigtigt det er at slå os.
Det var en træningskamp som ingen anden.
Udenlandske spillere tror, vi er nogle blærerøve,
der gerne vil score points, men ikke gør det beskidte arbejde.
Vi er stjernespillere, der ikke vil gøre det beskidte arbejde for at slå dem,
og jeg tror, det er det, der kan få os igennem problemerne.
Kom nu, Kob…
Han vidste, at han skulle vise de andre, at han var med hele vejen,
og det gør man ved at spille forsvar.
Tag dem, Kob!
Det var sådan, han sagde til holdet: "Du kan godt tale om tingene,
men det vigtigste er, at du også faktisk gør dem."
Vi holder træning i Vegas, og vi går alle sammen i byen.
Alle undtagen Kob.
Jeg tror, vi gik på Club Tryst eller sådan noget.
Vi var pænt klædt på med alle de fine ting. Vi havde det sjovt.
Det var sjovt.
Vi var tilbage på hotellet kl. 6 næste morgen,
og gæt, hvem vi møder i lobbyen på vej til træning?
Kobe er i lobbyen med sin taske og sine sneakers
og sine handsker til vægtløftning.
Vi lavede sjov med ham. "Hvor skal du hen?"
"Jeg skal ned og træne."
Og jeg tænkte bare: "Hvad fanden?"
Det røvhul Kobe var allerede gennemblødt af sved.
Og vi tænkte bare: "Han er anderledes."
"Klokken er fire. Jeg vil sove. Vi ses til træningen."
Vi går ind i elevatoren og siger:
"Så I lige det? Hørte I det? Den fyr er virkelig dedikeret."
Pludselig er det ikke kun Kobe, der starter klokken 5:30,
men også LeBron og D Wade,
og efter en uge var hele holdet oppe hver morgen på Kobes tidsplan.
Det var en dominoeffekt. Når man ser de store spillere,
der gør deres ting og anfører flokken, tænker man: "Okay, jeg er også med."
Det ville han have. Han ville se, hvem der arbejdede for det.
Helt ærligt, jeg gik ikke derned kl. 4:30. Det er for tidligt.
Men vi gik derned og spiste morgenmad og løftede vægte.
Vi løftede vægte, spiste og gik til træning.
Kobe var den bedste spiller,
men nu var LeBron James og Carmelo Anthony også på vej frem.
Hvordan håndterer man det?
Hvordan anfører man et hold, når man er alfahunden?
Dengang blev der debatteret i alle landets barbersaloner og familier:
"Hvem er den bedste spiller?"
LeBron er den mest dominerende spiller for tiden.
Den dominerende spiller.
Hvem ville du give bolden?
-Kobe. Uden tvivl. -Jeg siger LeBron.
Hvem har flere assists?
Hvem har flere rebounds? Hvem vinder flere bolde?
-Se hans statistik. -Google "mest værdifulde spiller".
De to er blevet fremhævet lige siden high school,
og mediedækningen spiller dem hele tiden ud mod hinanden.
"Hvem er det? Hvem er den bedste? "
Folk snakker. Jeg synes, det er spændende.
Som barn ville man gerne se de dueller.
Man ville se Magic mod Bird og Michael mod Magic.
Man ville se de kampe, fordi de er interessante.
Hvem er den bedste i verden? Er det Kobe eller Bron?
Jeg hørte det og tænkte over det,
for som alfa-mænd har man det altid kørende i baghovedet:
"Jeg vil anerkendes som den bedste."
Alle skulle arbejde på deres forhold,
for hvis det ikke virkede, ville intet af det virke.
Coach K sørgede for, at vi konkurrerede, men at det aldrig kom ud af kontrol.
Man skal holde bukkene adskilt.
Hold de to tyre adskilt, hvis træningen skal gå godt.
Man skulle tro, der ville være sammenstød,
men de to var fantastiske til at opbygge deres forhold.
Humor spillede en stor rolle i det.
Det er dig, nummer ti,
fra Philadelphia-skråstreg-Italien.
Kobe tager sit arbejde fandens seriøst,
men han vil også gerne smile og føle sig accepteret, så…
Skarpskytten-skråstreg-Mamba Kobe!
Ikke sandt?
Jeg er ikke ligefrem en komiker, men han har altid paraderne oppe.
Det var en lettelse for hele holdet at kunne se ham i et andet lys.
Jeg talte med en fyr fra Kroatien,
der sagde, at hvis Dwight kom til Atlanta, ville jeg tæve ham.
Han er hysterisk morsom.
Hele tiden. Ved du, hvad jeg mener? Det stopper ikke.
Bang, bang! Så spiller vi!
Det er sjovt for mig at se den entusiasme.
Vi har den samme passion, som vi viser på hver vores måde.
-Kom nu! -Gå selv, screen til højre!
Jeg er højlydt.
-Kobe er ikke så højlydt. -Jeg siger intet.
Han siger ikke så meget. Jeg taler det meste af tiden.
Men med os tilsammen er modstanderen i fare.
Du er helt alene, Mike! Ned!
I ved, hvilket eksempel han sætter på banen.
Skyg ham!
De spillede så smukt op mod hinanden.
Vi havde to alfaer på deres karrierers højdepunkt,
som var ligeglade med, hvem der var alfa. Det er sjældent.
Kom så!
Tilbage til dig!
Kom så, Bron!
Sådan skal det være.
De vidste, at det var afgørende for holdet,
hvordan deres forhold var, og hvordan det blev opfattet af de andre.
-Sådan er det. -Sådan er det, hva'?
Sådan er det.
Der vil være folk fra 50 delstater, der holder øje med jer.
Der vil være børn og folk overalt, som vil føle sig stolte over jer.
De vil ikke være Laker-fans eller Cavalier-fans.
De vil være USA Basketball-fans.
I skal forstå det ansvar.
Jeg ved, at jeg fandeme ikke vil tabe.
-Hold da kæft. -Jeg vil fandeme ikke tabe.
Ikke med den her på og lige nu i min karriere.
I bliver fandeme nødt til at skyde mig.
Det er sådan, jeg vil have jer til at spille.
Jeg er bedstefar. Jeg har fem børnebørn.
Før eller siden skal I røvhuller sikkert have en kunstig hofte eller et knæ,
eller I vil miste jeres fucking hår.
I får lidt mere fucking fedt på jeres fucking mave,
og I har et barnebarn på skødet, der siger:
-"Bedstefar?" -"Ja?"
-"Var du ikke med i de olympiske lege?" -"Jo."
-"Hvad lavede du?" -"Vi tabte til det græske hold."
"Hvor er bedstemor?"
Las Vegas, Nevada, Lysets By.
Ti hold mødes for at udfordre mere end bare lykkens gudinde.
De ser frem til noget vigtigt næste sommer.
To pladser i de olympiske lege står på spil.
I aften er den første kamp, det første skridt i den retning.
Og vi er klar. Det er starten på en lang rejse.
"USA" på tre. En, to, tre. -USA!
Kom så.
Jeg tror, LeBron… Gudfader!
-Kobe Bryant! -Med vindmøllen.
Se den blokering af LeBron James!
Han og Jason Kidd er på fastbreak.
-Han skyder den mod pladen. -LeBron James afslutter!
Flot samarbejde i det slam!
Kobe Bryant holder sig oppe og den er i!
Kobe går til stregen med en chance for tre points.
Han er enestående!
Det er nu, vi åbner spillet. Vi skal blive ved.
Ti minutter!
De spiller så godt sammen. Uselviskheden, boldarbejdet…
Holdet kan ikke stoppes.
De afsluttede ubesejret i FIBA-mesterskabet.
og nu er det slut. Guldet tilhører USA.
De kan være glade og stolte.
De opnåede det, de ville, og er på vej til Beijing.
Resten af verden må hellere passe på.
Okay. Godt klaret.
Godt klaret. Vi skal til Kina.
De har fundet rytmen.
Nu er det afgørende, at de bevarer det momentum til næste år.
Der er også ukendte faktorer. Hvem der kommer og ikke kommer,
og man kan ikke forudsige, hvem der får skader.
Det vil desværre ske i løbet af en lang NBA-sæson.
APRIL 2008 MIAMI, FLORIDA
Her kommer han!
Dwyane Wade, endnu to points! Han har 55 points!
-Wade, sikke et spil! -Wow!
På det tidspunkt var Kobe, LeBron og jeg selv de bedste i NBA.
Her kommer han!
-Ja! -Han gjorde det igen!
Og er det Wade derovre?
Hans arm bliver trukket bagud.
Kara Lawson på sidelinjen fortæller os, at det er en skulderskade.
Jeg havde lige haft en alvorlig skade,
og det tog mig lang tid at komme tilbage, hvilket mange ikke troede, jeg kunne.
Ingen regnede med mig til olympiaden,
fordi jeg ikke var kommet mig, som jeg skulle,
og så havde jeg problemer med begge knæ, som skulle opereres.
Wade genoptræner sit opererede venstre knæ hjemme i Chicago.
Det er grundlæggende øvelser og intens vægtløftning.
For mig var Dwyane helt afgørende.
Wade er gået fra at være NBA-mester til at mangle spilletid på banen.
Nu går han ikke kun efter spilletid, men også en plads på det olympiske hold.
Coach K ville have mig med på holdet.
Men Jerry Colangelo havde nogle spørgsmål.
Jeg delte mine tanker med dem og talte om dengang, han kom ind i ligaen.
Han var sulten, og han etablerede sig.
Men på afstand virkede det, som om der manglede noget.
Han var ikke den samme.
Man ser fremgangen, og så skaden.
Og helt ærligt var Heat elendige året før, og også året forinden.
De havde haft det virkelig hårdt.
De kom op til Chicago for at se mig træne.
De talte med min træner. Jeg forstod det, men jeg var sur,
fordi det var bare endnu en del af min evige historie om,
at jeg ikke følte mig værdsat. Jeg var blevet glemt.
Det var bare det samme endnu en gang.
"Grundskole. High school. NBA. De olympiske lege." Altid det samme.
Jeg prøvede at komme tilbage til det gamle niveau,
men jeg sad og tænkte: "Okay, hvor passer jeg ind?"
Jeg vidste ikke, om der var plads til mig.
JULI 2008, LAS VEGAS, NEVADA
EN MÅNED FØR DE OLYMPISKE LEGE
Jeg troede ikke, D Wade ville spille.
Og så dukkede han op med nummer ni og et skaldet hoved.
Så jeg tænkte: "Nå, okay."
"Er det, hvad vi har gang i her? Okay."
Det er fyre, der har villet være med på holdet fra starten.
Det er holdet, der skal rejse over og genvinde førerpladsen for USA.
Kig herover.
Man skal vide, hvad man går efter, og man skal se på det hver dag.
Vi vil lave notesbøger til jer.
Og den første side i notesbogen er lige her.
Guldmedaljen.
Det er vores mål. Guldmedaljen.
-Har I andre noget? Trænere, eller…? -Vi må ikke komme med undskyldninger.
Jeg ved, jeg selv gør det. Jeg sidder og siger:
"Hvis jeg havde Dwight Howard eller Carlos Boozer på mit hold,
eller hvis jeg havde Chris Paul, kunne jeg vinde NBA-mesterskabet."
Jeg har alle jer. Hvad er min undskyldning?
Har vi nogen undskyldninger? Nej.
Vi har altid drømt om at være på det hold og vinde noget.
Jeg har ingen undskyldninger. Det har ingen af os.
For mig har olympisk basketball altid været vigtigt
på grund af det, min far gennemgik i 1972.
Jeg voksede op med,
at der altid var historier hvert fjerde år om den kamp i München.
49-48. Tre sekunder tilbage.
Doug Collins skyder to fejl.
Publikum er ellevilde. Doug Collins har måske vundet kampen.
Sikke en afslutning! USA har vundet den ottende guldmedalje i træk.
Nu får vi at vide, at resultatet ikke er korrekt.
Der kom en fyr ud og stillede uret tilbage.
Der er stadig tre sekunder tilbage.
Nu siger uret tre sekunder.
Russerne kan aflevere til deres store mand, Aleksandr Belov.
De forsøger sig.
Aleksandr Belov!
Og denne gang er det slut.
Min far sagde, at Coach K havde bedt ham tale med holdet.
Coach K indså nok, at han mere end nogen anden
kunne forklare, hvad det betød at spille i de olympiske lege.
Tro mig, da jeg gik ind i det lokale, bankede mit hjerte. Jeg var nervøs.
Jeg vidste lidt, men jeg kendte ikke hele historien om, hvordan vi blev snydt.
Jeg talte fra hjertet om min oplevelse i '72.
Og jeg sagde: "Jeg vil have, at I hører nationalsangen."
"Det er den sidste sang, I skal høre."
"I skal stå på det podie og få guldmedaljen."
"Det bliver et øjeblik, I aldrig vil glemme."
"Den glæde vil binde jer sammen resten af livet."
"Mit hold er forbundet af smerte, og det skal I ikke opleve."
Det binder os sammen, når nogen kan dele sin smerte,
og hvad han har gennemlevet.
Når han ikke har glemt det, men tænker på det hver eneste dag.
Så mange af dem havde en forbindelse til mig.
Jeg havde en forbindelse til LeBron. Jeg kommenterede hans første to NBA-kampe.
Kobe Bryant, jeg spillede sammen med hans far.
Jeg fandt '78 -'79 årbogen frem og tog et billede af den
med Baby Kobe, der sidder på sin fars skød.
Min datter blev født det år.
Jeg havde forbindelser med dem.
Så det var en personlig ting for mig.
2 UGER FØR DE OLYMPISKE LEGE I BEIJING
Hej, gutter. Jeg ville vise jer noget.
Det skal være vores sang,
sunget af en af de største kunstnere nogensinde i 1983.
Coach K sagde, at vi skulle høre nationalsangen.
Det var Marvin Gayes nationalsang.
For mig er det den bedste nationalsang af dem alle.
Alle havde gåsehud, og jeg glemmer det aldrig.
Som en yngre basketballspiller…
…forstår man ikke sin historie så godt, som man burde.
Som sort amerikaner skal vi forstå, hvad det har kostet at få, hvad vi har.
Og vi skal forstå, hvad andre har ofret for os.
Okay, kom herhen. Kom herhen.
"USA" på tre. En, to, tre. -USA!
Velkommen til Beijing og åbningsceremonien for sommerlegene i 2008.
Øjeblikket er kommet.
Kinas og verdens opmærksomhed er rettet mod Nationalstadionet.
Bare hør den flotte velkomst til det amerikanske hold.
Kobe Bryant, NBA-stjernen, håber på at anføre Redeem Team.
Dwyane Wade lige foran ham, fra Miami Heat.
Jeg husker indmarschen. Alle skriger, og man prøver at vinke.
Jeg kan huske, at Kobe hele tiden gjorde det her.
Uanset hvor vi kommer hen, er det en stor ting.
Nogle spillere er mere populære, men vi er det olympiske hold.
Men i Kina var der stor forskel.
Det var "Kobe, Kobe, Kobe".
Kobe! Kobe! Kobe!
-Hvem er din favorit? -Kobe.
-Kobe Bryant. -Kobe er den bedste.
Kobe var lige så berømt som Michael Jackson før en turné.
En pige besvimede, da hun prøvede at nå Kobe.
Kobe!
Det er lidt overvældende og lidt pinligt.
Jeg prøver bare at holde en lav profil.
Jeg vil bare gerne være en del af gruppen, men det er noget særligt.
Tusindvis af fans ventede foran hotellet.
Kobe!
De kunne ikke komme tæt på,
men de ville tage billeder af bussen, fordi Kobe var om bord.
Kobe!
MVP!
Folk gik helt amok. Kina elskede ham.
Og han indså nok at hans ansvar var større end Lakers.
Det var større end NBA. Det var for landet.
Kobe Bryant, LeBron James og USA skal møde Grækenland.
Kampen har ekstra mening på grund af dengang i 2006,
hvor USA blev slået af Grækenland i semifinalen.
De måtte nøjes med bronzemedaljen.
Mange spillere havde følt smerten over, at de slog os to år tidligere.
Vi blev kaldt "the Redeem Team". Nu skulle vi bevise det.
Og vi er klar.
Det græske hold har spillet sammen i flere år, og de er virkelig gode.
Spanoulis er venstrehåndet, men bruger højre hånd.
Grækenland har en god start.
Fin aflevering, og Fotsis afslutter.
Det amerikanske forsvar bliver ødelagt meget tidligt i første periode.
Chris Bosh kommer ind.
Jeg vidste, jeg skulle gøre noget for at bevise mit værd på holdet.
Jeg gjorde en indsats i forsvaret.
Chris Bosh fremtvinger en turnover.
Paul med finten, smukt spil.
USA har udlignet.
USA's forsvar skaber angreb.
Wade tager bolden.
Her er LeBron James… og et slam!
Spanoulis… blokeret af Bosh!
Spanoulis… blokeret af James!
Zisis blokeret af Bosh!
Blokeret af James igen!
James finder Bosh…
Det tæller, og en fejl! Wow!
Wade tager bolden igen.
Fremragende forsvar, og den sidder i!
Dwyane Wade med en fantastisk aflevering, og Kobe Bryant afslutter!
Det var turneringens højdepunkt.
USA har bestået sin første rigtige prøve her i Beijing.
En overbevisende sejr mod et godt hold fra Grækenland.
Vores mål var at vinde respekt fra vores land og fra resten af verden.
Vi ville ikke være de dumme amerikanere.
Man skal respektere modstanderen.
Vi vil gerne vinde, men det er respektløst at ydmyge dem.
Det er en fantastisk scene til at vise hele verden, hvor smukt spillet er.
Vi vil ikke ud og skabe en konfrontation.
De to hold elsker spillet og alle gør vores bedste.
Det er det, de olympiske lege handler om.
Vi boede i den olympiske landsby.
De har det her enorme cafeteria.
Du kigger dig omkring og ser nogle af verdens bedste atleter.
Det føles endnu mere særligt end at gå rundt i LA og se berømtheder,
fordi det er andre atleter.
Jeg forstår, hvad de har udsat deres krop for.
Der er stor gensidig respekt og beundring.
-Tak. -Det var så lidt.
Selv tak.
Vi var så afsondret i '04, at vi ikke fik den rigtige olympiske oplevelse.
Vi var ude til så mange begivenheder, vi kunne.
Vi ville gerne mere ud som en del af at ændre,
hvordan de olympiske lege og vi selv blev opfattet.
Vi gik ud, hele holdet eller enkeltvis, bare for at møde de andre atleter.
USA!
Vi er bare fans, der hepper på amerikanske atleter, og det er det bedste.
Det var fedt at have planer. "Jeg skal se Michael Phelps svømme."
Michael Phelps, mand. Det var stort at kunne se ham dominere.
Vi ville have folk til at støtte os, så vi støttede også dem.
Vi ville opbygge et kammeratskab blandt amerikanerne.
Når man kommer ud og ser andre mestre i deres sportsgrene…
Vores fyre har mestret deres egen, nu kan de se det i andre.
Jeg tror, det forberedte vores fyre endnu bedre på deres egen konkurrence.
Og nu er det tid til KAMPEN, med store bogstaver.
I morgen klokken 16:15, live på RTEV,
mødes basketball-sportens titaner: Spanien mod USA.
Spanien er forsvarende verdensmestre. Begge hold er ubesejrede.
Det er kampen, alle venter på at se.
Og hvad med dit og Paus forhold?
Vi er som brødre. Vi har et nært forhold.
Jeg er glad for, at han spiller godt.
Vi har et meget nært forhold, så det er svært at spille mod ham.
Før kampen kom Kobe over og besøgte mig i den olympiske landsby.
Det husker jeg tydeligt.
Min storebror kom over for at besøge mig og mine holdkammerater,
og alle sagde: "Kobe er i vores lejlighed. Fedt."
Og jeg tror, det var en del af hans strategi for at blødgøre mig.
Øjeblikket er kommet, hvor USA skal møde deres stærkeste modstander.
Spanien. Begge hold er ubesejrede, og begge håber på guldmedaljer.
Kobe ville sætte tonen for kampen fra starten.
"Jeg tackler Pau i brystkassen."
"Som det første tackler jeg Pau." Og vi tænkte: "Hvad?"
"Er du skør? Han er din holdkammerat. Det kan du da ikke."
"Jeg ved, hvordan de vil stille sig op."
"Pau er den bagerste screen. Jeg tackler det røvhul."
Allerede efter første bold…
Kom så, Kob!
Vi var bare…
"Hold da kæft."
Han stødte ind i brystet på mig for at komme forbi mig.
Det var en besked til mig og til hans hold:
"Nok er han min bror. Vi spiller sammen. Vi har et nært forhold."
"Men jeg er ligeglad med alt andet end sejren."
Jeg stod lige foran ham, og det var…
Yo!
"Han er ikke min holdkammerat lige nu. Fuck ham. Rejs dig op."
Jeg tænkte: "Det er det, vi har brug for."
"Gjorde han det mod sin holdkammerat?"
"Vi kan ikke tabe den kamp. Vi kommer til at smadre Spanien."
Kobe Bryant!
Han scorer!
Alley-oop til James!
Flot aflevering! Paul to Howard,
mens de sætter nogle udråbstegn på en enestående sejr.
I kampen mellem de to bedste hold har det hele handlet om USA.
USA mod Argentina og sikke en kamp. Dels på grund af hævnfaktoren.
På dette tidspunkt i 2004 tabte USA til Argentina i semifinalen.
Og USA vinder ikke guld i Athen.
Se skuffelsen på det amerikanske hold.
Argentina går videre til guldmedalje-kampen.
USA skal spille om bronze.
Vi havde sat kryds ved den kamp.
Mig, D Wade, Bron og Melo sagde: "Vi skal vinde den kamp, uanset hvad."
Vi smadrer dem. Vi skal hævne os lidt på Argentina.
Jeg husker, at jeg fik holdanalysen, og jeg sidder der og læser den.
Jeg ser Manu Ginóbilis navn.
I 2008 sagde medierne, at Ginóbili var verdens måske bedste shooting guard.
Før kampen så vi en video om det andet hold, og Coach K…
Der var kun highlights med Ginóbili. Det var hele filmen.
Manu kommer forbi screenen og går efter Skinner.
Ginóbili!
Han scorer tre point. Det er Manu tres!
Ginóbili ved, hvordan man gør det!
"Sluk nu for det lort. Det har vi ikke lyst til at se på."
Og Manu igen!
Før kampen havde Coach K printet noget ud og lagt det på alle vores stole.
Forskellige ting, folk sagde om Ginóbili.
På min stod der: "Manu Ginóbili, NBA's næstbedste shooting guard."
Jeg tabte hovedet.
Jeg vil medgive Kobe. Men jeg giver dig ikke Manu, okay?
Jeg skal have lidt af Manu. Jeg skal have duellen.
På Kobes sæde lagde han citatet om,
at Ginóbili er verdens bedste shooting guard.
Og da så man Kobe Bryant blive til Black Mamba. Bare sådan.
Vi samlede os, og han sagde: "Jeg tager Ginóbili. Det pis stopper nu."
Vi var klar til den kamp.
Det var den kamp, Kobe var mest klar til.
Fantastisk forsvar af Kobe Bryant. Her har vi kampen i kampen.
Jason Kidd har endnu ikke misset et skud.
James kommer ind og op med venstre hånd, flot spil.
Carmelo Anthony er lige i øjet.
Og vi smadrede dem.
Kobe Bryant hænger i luften og sender den i.
Og Ginóbili blev skadet.
Det er naturligvis et dårligt tegn for Argentina.
Ginóbili må tilbage i omklædningsrummet.
I stedet for at fortsætte, tænkte vi nærmest:
"Nu har vi vundet." Det blev en tæt kamp.
-Delfino med en aflevering til Scola. -Scola scorer! USA er seks point foran.
Vi var så hypede over Manu.
Så gik Manu ned. Det var…
Det tog al luften ud af øjeblikket.
De var 21 points bagud i anden periode.
Siden da, og uden Ginóbili, har de scoret 27 points mod USA's 12.
Det sidste, vi ønskede, var at Manu blev skadet.
Vi vil dominere dem på banen, men mod deres fulde styrke.
Flot aflevering! God boldhåndtering!
Anthony… misser. Bosh følger op.
Paul, fin aflevering. Dwyane Wade afslutter.
De holder ved, selvom argentinerne gør alt for at komme tilbage.
De er nu 36 timer fra at spille om det, de drømte om,
nemlig at vinde guldmedaljen.
NATTEN FØR GULDMEDALJE-KAMPEN
Okay. Som sagt er det Kobe Bryants 30-års fødselsdag i dag,
og vi synger "Happy Birthday" på tre.
Kobe blev ved med at sige: "Lad nu være. Jeg ved, I har planer."
En, to, tre.
Happy birthday to you
Happy birthday, dear Kobe
Mamba!
Happy birthday to you!
Tusind tak!
Han havde altid en mur oppe mod alle, og han konkurrerede med alle.
Man kunne se, at han var glad for, at vi gjorde det.
"Wow, de har virkelig lukket mig indenfor."
Den fødselsdagsfest understregede det.
SEMIFINALE ARGENTINA - USA
GULDMEDALJE-KAMP SPANIEN - USA
Velkommen tilbage. Tiden er inde.
Vi skal nu til det olympiske basketball-stadion og finalekampen,
hvor USA gør klar til at møde Spanien.
"USA" på tre. En, to, tre.
-USA! -Kom så.
I dag skal der krones en ny olympisk mester i herre-basketball.
USA er endnu ubesejrede i Beijing.
De har vundet hver kamp med 30 point i gennemsnit.
Det betyder intet, hvis Mike Krzyzewski og holdet ikke kan besejre Spanien,
som mange mener er det næstbedste hold.
Mange af de spanske spillere er i NBA, især Pau Gasol og hans lillebror Marc.
Vi er her, og vi har chancen, så lad os gøre det.
Vi skal bare være aggressive,
og ikke være bange for at angribe dem og bringe dem ud af balance.
Sidst, de to hold spillede,
blev Pau Gasol sendt i gulvet af Kobe Bryant i kampens første minut.
Han sagde, det viste, at Kobe er parat, og at han måske vil gøre det igen.
Vi vidste, det ville blive lidt af et hundeslagsmål,
fordi vi vandt så stort sidst.
Vi skulle være skarpe.
Alle vores forberedelser gennem de sidste tre år
var for at nå dette øjeblik.
LeBron James scorer tre points og starter kampen.
Rubio… smuk aflevering til Gasol. Spanien tager føringen.
Fejl mod Jiménez på vej til kurven.
Det er LeBron James' anden fejl. En vigtig fejl, for man har kun fem.
LeBron James får to hurtige fejl.
Han har været katalysator for forsvaret. Han er den emotionelle leder.
Mike Krzyzewski kaster terningen og lader LeBron spille med to fejl.
Kobe begår fejl på trepoints-linjen. Det er hans anden fejl.
Så vi har set begge de to ledere fra USA få et par fejl.
Det er ikke en godt start for USA med deres to ledere ude med fejl.
Første halvleg var et rod, fordi vi havde for mange fejl.
Modstanderne fik mere tid, og folk spillede andre positioner.
Dwyane Wade og Deron Williams kommer tidligere ind end forventet.
Nogle gange føles det velkendt.
Jeg vidste, det ville blive en god kamp for mig.
Wade lægger den i kurven, en smuk manøvre.
Wade tager bolden.
Både jeg og Kobe fik to fejl tidligt i kampen,
og det satte scenen for D Wade.
Wade scorer tre points.
Wade tager bolden igen.
Han forudser det, og perfekt afslutning.
18 point siden han kom på banen.
Hvis du starter med D Wade på bænken, så har du verdens bedste hold.
Jeg fik chancen for at holde gang i kampen,
indtil stjernerne kunne komme tilbage.
Paul kaster til Kobe Bryant, og den er i.
Flot aflevering og strålende afslutning.
Vi slog løs på dem, men de lod sig ikke slå ud.
Fernandez rammer med tre points.
To minutter tilbage. Fernandez…
Hvordan gør han det? Lidt shake-and-bake, en mod en,
og så er regnbuen hjemme.
Sådan vender man en kamp.
Fantastiske skud, man ellers aldrig kunne klare,
score points på offensive rebounds, og lægge pres på USA.
Som atlet elsker man de øjeblikke.
Wade går efter tre… igen!
Og dermed slutter en vild første halvleg.
Dwyanes point i første halvleg holdt os kørende.
I internationale kampe skal man skabe en klar føring.
Men vi kunne ikke skabe den føring.
USA fører 69-61 over Spanien.
USA forsøger at komme tilbage efter de skuffende olympiske lege i 2004,
den næststørste skuffelse for USA's herre-basketballhold.
Den største må være München i 1972.
Doug, du spillede mod Sovjetunionen i guldmedalje-kampen.
Der er flere, der gerne vil vinde både for holdet og for dig.
Din søn Chris, som er assistenttræner, og LeBron James fortalte i går,
at du talte med holdet om at repræsentere landet,
og hvad de olympiske lege betyder. Han ville vinde for din skyld.
Det var meget venligt af LeBron. De er 20 minutter fra sejren.
USA kommer ud, og man kan mærke, at de ved, hvad der står på spil.
Gasol mod Howard.
Fem sekunder tilbage på uret. Gasol med venstre hånd.
Og føringen er nede på fire points.
Når slutningen nærmer sig, og du ikke falder bagud, har du chancen.
Du har chancen for at vinde.
Så lad os bare skrue op.
Navarro, flot løb i nøglehullet.
Navarro er glad for nøglehullet og lægger den i igen.
Spanien har skudt 60% fra banen, og føringen er igen nede på fire points!
Jeg havde vidst hele kampen igennem, at vi havde en chance.
Alle kunne se, at vi havde en chance.
Spanien er selvsikre. USA lod dem blive i kampen,
og nu har USA problemer.
Der er Navarro… til Gasol.
USA kan ikke stoppe Spanien, og Spanien kan ikke stoppe dem.
James til kurven. Det tæller og en fejl!
Så hurtigt ned ad banen.
Febrilsk energi.
Begge hold går efter løse bolde. Guldmedaljen står på spil.
Spanien mangler seks point. De må være godt tilfredse.
Vore ambition med Deron og CP og mig selv
var at give holdet en ny følelse og et nyt udseende.
Her kommer Chris Paul. USA rykker frem igen.
Wade med et spin. Et svært skud, og han rammer!
Wade er i live igen, og en føring på ti points.
Bosh til Williams.
Deron Williams med et pull-up og scorer.
Det var lige meget om man havde 15 eller 12. Bare vi vinder.
Mike Krzyzewski er bekymret
her i sidste minut af tredje periode af guldkampen i Beijing.
Alley-oop til Gasol! Navarro, sikke en kamp han har!
Anthony med et spot-up og tre points.
Flot skud af Carmelo Anthony.
Tredje periode er snart slut.
Navarro. Williams holder ham foran,
men han kommer forbi og lægger op med venstre hånd.
Sikke et skud af Navarro, her hvor tredje periode slutter.
Min besked var: "Fokuser på næste periode."
"Tænk ikke på stillingen."
"Hold op med at tænke på det, og tænk på kampen lige nu."
"Tro ikke, at Spanien bare vil give op, for det gør de ikke."
Rudy Fernandez, en vigtig spiller for Spanien.
Han spiller med fire fejl, kun én fra at blive diskvalificeret.
Sikke en aflevering!
Gasol afslutter, og nu er der kun fem points mellem dem.
Carmelo Anthony prøver tre point.
USA har kun ramt én ud af syv fra trepoints-linjen.
Fernandez forsøger tre points, og han rammer! To points føring!
Time-out til USA, mens Spanien stormer tilbage!
Spanien ville sætte USA i en position, hvor de følte sig presset.
Jeg tror godt nok, USA føler sig presset lige nu.
Deres føring er på to points.
Jeg tror ikke, de havde oplevet et mere anspændt øjeblik i deres karrierer
end at føre med kun to points i en olympisk kamp,
og det føltes, som om vores verden var ved at styrte sammen.
Til time-out var jeg klar til at sige nogle ting,
og spillerne begyndte at tale.
Og Kobe og Dwyane og de fyre, der talte, sagde:
"Vi har styr på det. Vi klarer det."
De var bygget og parat til det øjeblik.
Spanien har intet at tabe.
De er sluppet løs, og USA må omgruppere til de sidste 8 minutter og 13 sekunder.
Der er kun én kamp, så mange spillere er nervøse,
og de føler presset meget mere end mig. Jeg ved, jeg er klar.
Wade til Kobe Bryant.
Bryant dribler ind og scorer på et svært skud.
Kobe Bean, Mr. Fantastic, kommer ind og redder dagen.
Kobe Bryant vinder bolden tilbage fra Rubio.
Afleverer til Howard og et slam.
Ni points føring igen med 6:45 tilbage.
Hvem har været med hele tiden? Kobe Bryant.
Han har haft den store scoring og to assists.
I et 7-0 løb.
Det har føltes som et stor slag.
Man kunne have spillet hele natten og gået til overtid ni gange.
Reyes, rebound. Tilbage til Fernandez, vidt åben.
Og den er i!
Stor scoring for Spanien af Fernandez.
Din krop reagerer altid, og jeg var nervøs.
Jeg var nervøs.
98-92, endnu tre. Kobe Bryant sender den af sted!
Det føltes som det bedste basketball på planeten.
Fernandez dribler, og den er i!
Sikke et slam, og en fejl!
-Rudy Fernandez! -Se lige Rudy Fernandez med afslutningen!
Jeg vil ikke sige, jeg var nervøs,
men jeg tænkte: "De røvhuller holder bare ikke op."
Fem points føring, 104-99.
Tilbage til zoneforsvaret. Hvem prøver at score for USA?
Når de øjeblikke kommer sidst i kampen, skal der laves store skud,
Man zoner bare ud. Publikum er der ikke.
På et tidspunkt løb jeg gennem zonen og afleverede til Kob.
Fra trepoints-linjen, og den er i!
Han vendte sig om og gjorde sådan her.
Kobe sagde…
Man kan nyde øjeblikket. Man kan kigge rundt og suge det til sig.
Og nyde det.
Er der nogen i NBA, der elsker de øjeblikke mere end Kobe Bryant?
Dette kunne betyde fire points.
Ikke nok med det, men Rudy Fernandez er fejlet ud af kampen.
Det giver USA et pusterum, men de har ikke lagt Spanien ned.
108 mod 99. Tre minutter tilbage i finalekampen.
Navarro, løberen, lægger den i igen.
Sidst i kampen skal vi være strategiske. Vi skal bruge det, vi har derude.
Og hele niveauet i spillet hæver sig bare.
Navarro igen, denne gang til Jiménez.
Fra trepoints-linjen… og den er i!
Fire points føring igen.
Spanien kommer hele tiden tilbage.
Selvtillid kommer af at være i det øjeblik og vide, du ikke er perfekt,
men bare du ikke er bange, så går det.
Dwyane Wade vil drible. Det samme gør Paul og LeBron James.
James indenom og ud til Wade. Fra trepoint-linjen…
Og den er i!
Endnu tre i sidste øjeblik, og det står 111-104.
Jeg husker, at jeg ramte plet, og det føltes bare helt fantastisk indeni.
USA fører med seks points og der er 1:20 tilbage.
Spanien bliver i zoneforsvaret.
Paul til Bryant, der leder efter en åbning…
Han løber ind, og den er i!
Kobe Bryant scorer! Føringen er på otte points.
Kampen er slut. Vi har lige vundet guldmedaljen.
Der udbryder et kor af "USA" her i det olympiske stadion i Wukesong.
Det er en af de bedste kampe, jeg har spillet.
Festen er i gang.
Det amerikanske herrehold vinder guldmedaljen igen!
Efter de store skuffelser i 2002, 2004 og 2006.
Spillerne kommer over og omfavner den tidligere olympiske spiller,
vores Doug Collins, i et følelsesladet øjeblik.
Ikke kun dem, men også for din søn, Chris, som er med i staben.
En stor dag for familien Collins og en stor dag for USA Basketball.
Jeg havde ikke forventet det, men de kom over til kommentator-bordet.
De havde blomster med.
Nogen bad mig komme ud og hang deres guldmedalje om min hals,
og der var store smil og blev taget billeder.
Forlede fandt jeg billedet frem, fordi Kobe stod ved siden af mig.
Hvor er flaskerne? Hvor er flaskerne? Hvor er de?
Hvor er de?
Guldmedaljen! USA, baby!
-Yessir! -Godt gået, CP.
Yessir!
Vores mand!
-Hvem er det? -Nej!
-Jeg sagde det jo! -Han lavede en Kobe!
Vores ry som amerikanere er som superstjerner, der går deres egne veje.
Vi vil kun have berømmelse og rampelys, ikke teamwork.
-Tag den! -Godt gået.
Pludselig dukker Redeem Team op, der om nogen har ret til at være selviske.
De er det største og bedste hold i de olympiske leges historie.
Amerikas Forenede Stater!
Jeg står oppe på podiet og tænker på min rejse dertil.
Jeg vidste ikke, hvad det ville betød at vinde guld.
I det øjeblik var alle følelser, jeg har haft,
hvert øjeblik af tvivl og skade var helt lige meget.
Alle de ting havde bragt mig til dette øjeblik.
Jeg følte glæde. Jeg følte en lettelse.
"Okay, vi klarede det." Ved du, hvad jeg siger?
Vi havde samlet os om en sag.
Der stod ikke Denver Nuggets på min trøje eller Lakers på Kobes. Der stod USA.
På grund af alt det, vi gennemgik, og de år, hvor vi tabte,
var det at stå oppe på podiet og få guldmedaljen hængt om halsen
et af de største øjeblikke i min karriere.
Og det satte en ny standard for, hvad basketball betyder i USA.
Der er ingen bedre følelse end at vinde guldmedaljen.
Det er dit land. Det er verden. Det er de olympiske lege.
Der findes ikke et større øjeblik.
Yessir. Rejsens dag ét.
Vi skal af sted til Kina og vinde guldmedaljer.
Tretten timer? Det er for længe at flyve.
Men vi skal til de olympiske lege, så det er okay.
Kom nu, Tayshaun!
Har I fået jeres pyjamas af?
Kobe, har du fået din pyjamas af?
Se mig lige. Så stærk har jeg aldrig set ud.
Han er smuk. Han får mig til at ligne Iron Man.
Ved I, hvad jeg mener?
Hvilket nummer har du?
-Hvad var dit nummer for to år siden? -Ti.
Okay. Kom så, Philly.
Alt det betyder: "Kom af vejen."
Jeg troede, det var en strategi.
Du har narret mig i fem år.
Jeg har luret dig. Du må skifte signal.
Jeg finder ud af det.
Det er først lige gået op for mig. Jeg føler mig meget patriotisk i dag.
Bare ved at stå her foran Frihedsgudinden.
Det er vejen til guldet. Jeg glæder mig til guldmedaljen.
Og vi ses i næste afsnit.
Kong James her. D Wade er bag mig og skal til at…
Slut herfra.
Tekster af: Andreas Kjeldsen