Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Afrikassa puhaltaa erityinen tuuli.
Se muuttaa kaiken tiellään.
Sen naamalla valuvat kyyneleet.
Se muuttaa muotoaan kuin aave myrskyssä.
Se välähtelee näkökentässä katsojaansa hämmentäen -
kunnes se tulee näkyviin.
Kyynelsilmäiset saalistajat kiristävät tasangon tunnelmaa.
Ne ottavat tuhoa ennustavia asentoja -
ja niiden katseista, ylväydestä ja tavoista ei voi erehtyä.
Kyseessä on gepardi.
Viisi urosgepardia saapuu paikalle.
Ne liikkuvat tuulen lailla.
Gepardit ovat varjosaalistajia.
Ne yrittävät aina vaimentaa huudot pehmeillä mutta tappavilla suillaan.
Täällä salaisuuksia on vaikea pitää.
Vaikka gepardi ei lähde toivottomaan taistoon -
saaliin luovuttaminen on aina vaikeaa.
Hyeena on kolme kertaa gepardia painavampi.
Se muuttaa nopeasti hirviantiloopin pelkäksi veritahraksi.
Minne tahansa nämä viisi urosta menevätkin -
niiden läsnäolo väreilee savannin koko ravintoketjun läpi.
Jokaisen onnistumisen vanavedessä vaanii vaara.
Se selittää sen, miksi gepardit toimivat toisin kuin hyeenat -
kohdatessaan rotevia naarasleijonia.
Gepardeja ei ole luotu sellaiseen.
Tämä pieni veljesjoukko on kuitenkin ainutlaatuinen.
Liittouma antaa niille joukkovoimaa.
Yhteistyö tekee näistä uroksista taitavia tappajia.
Ne osaavat tappaa ja syödä nopeasti ja liikkua ikuisesti vaeltaen.
Niiden on oltava varovaisia.
Lyhytkin rankkasade voi saada joet tulvimaan nopeasti.
Niiden takana saalista on jahdattu ankarasti.
Gepardit eivät ole vedessä omimmillaan.
Ne eivät ole taitavia uimareita.
Lopulta urosjoukko löytää joen poikki johtavia kiviä.
Tie ylängölle jokien toiselle puolelle on auki.
Täällä mahdollisuudet ovat rajattomat.
Tämä on Masai Maran suojelualue.
Sieltä näkee etelään Serengetin tasangoille.
Jokainen näistä uusista tasangoista -
tarvitsee muistutuksen siitä, mitkä gepardit ovat sen omistajia.
Gepardien merkkauspaikat ovat ilmiselviä.
Ne ovat pidätelleet tarpeeksi, jotta virtsaa riittäisi.
Ylängöllä liikkuu myös -
yksinäinen naarasgepardi, joka ei ole löytänyt liittolaisia.
Sen nimi on Imani, joka tarkoittaa "uskoa" swahiliksi.
Sen tapa on erilainen.
Se saalistaa ainoastaan yksin.
Siten se on huomaamattomampi.
Ja paljon haavoittuvaisempi.
Gepardin elämänpolun kulku vaihtelee yksilöstä toiseen.
Imanin riskialttiin taktiikan syy -
piilee aamunkoiton kasteisessa ruohikossa.
Neljä uutta pentua on emolle hyvä syy olla huolissaan.
Gepardit ovat isoista kissaeläimistä pienimpiä ja hauraimpia.
Pennut luottavat emonsa vaistoihin ehdottomasti. Uskollisesti.
Kun pennut on ruokittu unen partaalle, Imani lähtee liikkeelle.
Hämmentyneet pennut jäävät tiheään ruohikkoon.
Ne kuulostelevat, mitä emo aikoo.
Hiljainen määkäisy ja lintumainen sirkutus kertoo, mistä emo löytyy.
Yksi pentu lähteekin eri suuntaan.
On aika lisätä liha pentujen ruokavalioon.
Jokin on kuitenkin vialla.
Muukalainen!
Aggressiivinen muukalainen.
Suuri, tiine naaras, joka saa pian omia pentuja.
Nyt Imanin on tehtävä mahdoton valinta.
Sen on puolustettava saalistaan tai pentujaan -
ja saatava ne pois tulta salamoivien silmien näköpiiristä.
Kolme pennuista odottaa peloissaan.
Yhtäkkiä urospentu -
joka ei suostu huiputetuksi, astuu eteenpäin.
Rohkea pieni uros ei osaa lukea muukalaisen kehonkieltä.
Sanoma tuli lopulta selväksi.
Nuori uros sysää pettymyksen syrjään seuraavan seikkailun tieltä.
Se pysähtyy hetkeksi härnäämään Imania.
Seuraavaksi se loikkaa liukkaalle mättäälle -
häiritäkseen sisarustensa leikkejä.
On ehkä liioiteltua sanoa, että se on rettelöitsijä.
Ne kaikki ovat!
Ne ovat lähes identtiset.
Kaikki gepardit ovat geneettisesti lähellä toisiaan.
Siksi ne ovat lähes kuolleet sukupuuttoon jo kahdesti.
Naaraan vaisto käskee sen pysyä liikkeellä -
piilossa uteliailta katseilta ja uroslaumoilta.
Varsinkin viideltä veljekseltä.
Ne saalistavat hyökkäämällä uhrin kimppuun odottamattomista paikoista.
Ne iskevät nopeasti.
Kukaan ei odota tuulen puhaltavan kolmesta suunnasta yhtä aikaa.
Viidestä puhurista puhumattakaan.
Nämä veljekset eivät hyökkää kuin gepardit vaan kuin leijonat.
Ne tekevät yhteistyötä -
kaataakseen kaksi kertaa itseään isomman eläimen.
Juuri niin leijonat tekevät.
Yleensä gepardit ovat lempeitä tappajia, jos sellaisia on olemassa.
Yleensä ne syövät rauhaisasti ja jakavat saaliin.
Yhä useammin urosjoukko hylkää kuitenkin gepardimaiset tapansa.
Sisäpiirin tappelusta ei ole niille hyötyä.
Gepardien on hoidettava suhteitaan menestyäkseen.
Imanin pitää olla varovainen -
ja pidettävä pentunsa visusti piilossa yhä rohkeammilta uroksilta.
Jopa öisin.
Nämä lämpökameran kuvat paljastavat, kuinka kotonaan ne ovat pimeässä.
Naaras on kuitenkin hermostunut. Se etsii jatkuvasti uuttaa piilopaikkaa.
Päivänvalo on naaraan valtakunta.
Imanilla on vain pieni hetki aikaa paiskia töitä ravinnon eteen.
Tänään se on iskenyt silmänsä savannigaselliin.
Imani on täydessä vauhdissaan sulavan liikkeen perikuva:
eläin tekemässä sitä, mitä se on syntynyt tekemään.
Se leijuu ja uhmaa painovoimaa halkoessaan ilmaa.
Puoliksi eläin, puoliksi taikaolento.
Savannigasellin saalistaminen on vaarallista -
eikä vain niiden terävien sarvien takia.
Saalistus saattaa herättää huomiota.
Varsinkin isoissa oliivipaviaaniuroksissa.
Ne johtavat valtavia joukkoja.
Paviaaniuros ei ole juuri gepardia pienempi.
Yhdessä ne ovat kuitenkin ylivoimaisia.
Syy rohkeuteen on se, että paviaanit ovat gepardin saaliin perässä.
Nämä Itä-Afrikan tasangot tanssivat tanssia -
joka paljastaa gepardien asuinmaiden monet värit ja puolet.
Se on alati muuttuva maailma, joka tuo pedon eteen aina uusia saaliita.
Se pitää Imanin varpaillaan.
Alueelle saapuvien seeprojen tuoksu on huumaava.
Kun pennut ovat piilossa, emo lähtee saalistamaan seeproja.
Seeprat pystyvät luomaan kaaoksen katsojan silmään.
Siinä kaaoksessa Imani ei yhtäkkiä olekaan yksin.
Gepardiveljekset ovat sen rinnalla.
Sen on aika poistua hiljaa paikalta -
kun urokset puolestaan keskittyvät veren makuun.
Gepardin saalis ei ole koskaan turvassa. Jopa korppikotkat uhkaavat.
Urokset ovat kuitenkin oppineet hyökkäämään ensin.
Ne esittelevät fyysistä voimaansa.
Sen avulla niillä on aikaa ahmia mahdollisimman paljon.
Tämä vihollisjoukkoa vastaan käytetty taktiikka on ikivanhaa perua.
Auringon laskiessa korppikotkien on pysyttävä latvustossa turvassa.
Jos urokset kuitenkin viipyvät liian kauan -
pimeydestä ilmestyy suurempia haaskansyöjiä.
Gepardi on Afrikan ainoa iso kissaeläin, joka ei osaa karjua.
Jotta veljekset voisivat pitää reviirinsä -
ne tarvitsevat toimivat virtsarakot -
ja luovuutta pystyäkseen merkitsemään reviiriensä rajat.
Yhdessä näistä merkitsemispaikoista ne haistavat tuoreet jäljet Imanista.
Se on ensimmäinen merkki siitä -
kuka oli ylimääräinen saalistukseen osallistunut gepardi.
Pelkästään se tosiasia vaatii merkittävää ryhmävirtsaamisterapiaa.
Luulisi, että niiden pitäisi löytää juomapaikka tämä jälkeen.
Mutta ei. Ne etsivät naarasta.
Se piileskelee jossain niiden 78 neliökilometrin reviirillä.
Aamunkoitto tuo vihdoin naaraan tuoksun veljesten neniin.
Ne haistavat naaraan jättämät vanhat jäljet -
mutta tämä jälki on tuore.
Ongelmana on, että hajujäljen varrella on esteitä.
Tämä on varjotanssia.
Siinä ollaan hyökkäävinään mutta paetaan kuitenkin viime hetkellä.
Tarkoituksena on nähdä, mihin vastustaja pystyy.
Matadorin varmuudella se tuntee pako- matkan pituuden ja maaston muodot.
Tärkeää tietoa kelle tahansa soturille.
Perhosmainen keveys -
antaa gepardeista ylenkatseisen vaikutelman.
Laakson toisella laidalla Imani jättää lepäävät pennut.
Se näyttää tietävän, mitä seuraavaksi tapahtuu.
Edessä on täydellinen kiipeilypuu, joka sen on nähtävä.
Puun muoto ja pituus tekevät siitä vastustamattoman pentujen silmissä.
Emo on tietenkin oikeassa.
Kiipeily on yhtä kompurointia.
Gepardin eleganssi näyttää rajoittuvan maan kamaralle.
Puu on asia erikseen.
Nuori uros alkaa erottua joukosta muillakin tavoin.
Se ei johdu tasapainosta, joka on aika huono.
Jotenkin se putoaa kuitenkin aina jaloilleen. Juuri ja juuri.
Jokaisen nolon tipahtamisen jälkeen se etsii lohtua Imanin viereltä.
Tänään se voi olla suuri virhe.
Emo on Dorylus-suvun muurahaisten uurtaman polun vieressä.
Ne voivat pistää hurjasti. Pentu on suoraan niiden reitillä.
Sen tassut ovat tulessa.
Horisontissa siintää uusi vaara.
Viisi urosta.
Kun Imani pinkaisee juoksuun -
se yrittää houkutella urokset pois puussa olevien pentujen luota.
Se laukaisee kissa ja hiiri -leikin. Takaa-ajo alkaa.
Imani on ahdistettu puron rantaan.
Yhtäkkiä pentu kääntyy ympäri -
kohtaamaan hyökkääjät.
Uroksen aggressiivinen läimäytys saa odottamattoman uhmakkaan vastaanoton.
Kun Imani alistuu, se antaa pennulleen tilaisuuden paeta.
Puunväkkärän luona se ja muut pennut -
näkevät hyvin erilaisen puolen emostaan.
Se on raivokas; pelkkää torahammasta ja terävää kynttä.
Tunnelma kiristyy, ja urokset alkavat kääntyä toisiaan vastaan.
Viiden veljeksen liittouma romuttuu.
Jokainen huolehtii nyt vain itsestään. Kaikki päättyy kahakkaan.
Niiden kosiskelu on sekasortoista.
Se antaa Imanille toivoa epätoivon keskelle.
Romanttinen hetki on pilalla -
ja mustelmilla olevat kosijat hylkäävät epäsopivan morsiamen.
Ne lähtevät kohti kaukaisuutta jälleen yhtenä joukkona.
Nuori uros on taas vauhdissa.
Sillä on ongelmia peräpään kanssa.
Tilanne alkoi takaperin laskeutumisesta.
Emo näyttää esimerkkiä -
ja pieni perhe on taas liikkeellä.
Urospentu pitää yhä kiinni omasta tavastaan päästä alas puusta.
Imanin on jatkettava matkaa vastakkaiseen suuntaan kuin urokset.
Sen ainoa turvapaikka on kukkuloilla.
Pentujen elämä on täynnä rajua leikkiä -
rakastavan emon päällä ja ympärillä.
Rankan päivän jälkeen -
seikkailunhaluinen pikku uros kaipaa enemmän lepoa kuin leikkiä.
Se kaipaa muutamaa rauhallista päivää kamaluuksien keskelle.
Aina kun se nukahtaa -
sen jatkuvasti varuillaan oleva emo tarkkailee horisonttia.
Sen tapana on pysyä paikallaan ja silti valppaana.
Levätä ilman lepoa.
Poikasen jokainen ilme on peräisin Imanilta.
Ne siirtyvät pennuille, jotka omaksuvat emonsa tavat.
Sen päiväunet ovat häiriintyneet, ja se tarkkailee emonsa liikkeitä.
Se ei anna sisarusten häiritä.
Saalistus alkaa!
Pentu on päättänyt pysyä perässä.
Emo onnistui!
Pennut pääsevät maistamaan ensimmäistä kertaa lihaa.
Pennut haistavat veren, mutta ne pidättäytyvät -
koska joku muukin voi haistaa sen.
Sen uhka hämmentää ja pelottaa niitä.
Aluksi pennut eivät tiedä, mitä lihalle pitäisi tehdä.
Sitten vaisto ottaa vallan.
Kun ensimmäinen veripisara koskettaa huulia -
niiden pedon luonto tulee esiin.
Nuori uros tuijottaa mahdollista saalista -
tuntien itsensä voittamattomaksi.
Lihansyönnin opettelu on vain osa tämän päivän opintoja.
Todellinen oppitunti on nähdä, miten emo reagoi sakaaleihin.
Kun sakaalit palaavat seuraavan kerran -
rohkea urospentu kokeilee tekniikkaa vaikuttaakseen suuremmalta.
Se näyttää toimivan.
Niin tehokkaasti, että se yrittää uudelleen -
entistäkin innokkaammin.
Perhe ei edes huomaa sen läiskintätekniikkaa -
mutta tällä hetkellä se alkaa osoittaa samaa uhmakkuutta -
jota voisi odottaa täysikasvuiselta gepardilta.
Kun Imani johdattaa pennut pois, se on vastahakoinen.
Sen veri virtaa, mutta sakaalit eivät ole -
gepardien pahimpia vihollisia.
Se luopuu saaliistaan vastentahtoisesti -
koska todellinen uhka lähestyy niitä tasaista vauhtia joka päivä.
Pimeä voima.
Hämärä.
Koittaa gepardien pimeyden hetki.
Silloin leijonat laumoineen laskeutuvat kukkuloilta.
Ne etsivät jännitystä, tilaisuuksia ja haasteita.
Nämä ankarat yöt korostavat, miten vaikeaa on olla gepardi.
Naarasta uhkaavat leijonat, urosgepardit ja tuntemattomat uhat.
Kaiken kukkuraksi sen on huolehdittava pennuistaan.
Silti savanni on gepardille paratiisi.
Imani aistii lähestyvän muutoksen läsnäolon.
Jokin lähestyy horisontin takaa.
Myös urosjoukko aistii saman.
Ja kun ne viimein tulevat näkyviin -
niitä saapuu valtavat määrät.
Liikkuvien gnuiden ongelma -
on se, että ne kulkevat aina eteenpäin kohti tuntematonta.
Ne, jotka ovat ensimmäisinä taistelu- kentällä odottamassa vastustajaa -
voivat ottaa rauhassa etulyöntiasemassaan.
Ne esittävät valheellisesti hyväntahtoisia -
ja käyskentelevät rennosti ikään kuin niissä ei olisi mitään pelättävää.
Juuri se, enemmän kuin mikään muu, on gepardien tapa.
113 kilometriä tunnissa.
Niin uskomaton nopeus ei jätä sijaa virheille.
Nopea käännös ja saaliin koko tekevät siitä lähes mahdotonta.
Tällä hetkellä -
millään muulla ei kuitenkaan ole väliä pedolle tai saaliille.
Nyt veljekset työskentelevät yhdessä.
Ne tekevät yhteistyötä voittaakseen taistelun.
On vaikea tietää, miksi juuri tämä gnuu valikoitui uhriksi.
Johtuuko se sattumasta -
vai kipeästä jalasta, jonka se loukkasi vettä ylittäessään?
Aika on läsnä, mutta se on myös pysähtynyt.
Eeppiset selviytymistaistelut -
ovat seurausta miljoonien gnuiden aalloista -
jotka virtaavat jäljellä olevan 7 000 gepardin hampaisiin.
Voitonjuhlat jäävät lyhyeksi.
Gepardit puolustavat saalistaan vuorotellen -
jotta kaikki saavat syödäkseen -
ennen kuin hyeenat saavat selville niiden vahvuudet ja heikkoudet.
Ainoa pysyvä asia niiden elämässä -
on jokaisen päivän päätteeksi laskeutuva pimeys.
Gepardit tapaavat antautua yön syliin -
katse jo seuraavassa päivässä.
Kysymys kuuluu, pystyvätkö ne juoksemaan karkuun vastoinkäymisiä -
päivästä toiseen.
Vuodenajan vaihtuessa Imani on yhä elossa.
Se on onnistunut, sillä suurin osa sen pennuista on myös yhä elossa.
Yhden se menetti.
Yksi selviytyjistä on utelias nuori uros.
Kasvaessaan se kiinnostuu yhä enemmän kaikesta liikkuvasta.
Sihteerilintujen alkukesäiset kosintamenot -
herättävät sen kiinnostuksen.
Linnuille se on hienovarainen ja monimutkainen tanssi.
Pennuissa se herättää vastustamatonta uteliaisuutta.
Ne ovat yhä arkoja ja uteliaita kuten kaikki nuoret kissaeläimet.
Kuten odottaa saattaa, nuori uros yrittää ensimmäisenä.
Muut ovat mielissään, kun se on valmis tekemään virheitä.
Linnut ja gepardit näyttävät vaihtaneen paikkoja.
Uros on ensimmäisenä huipulla -
ja näkee Imanin suunnittelevan hyökkäystä.
Se ja muut pennut ovat nähneet tämän kymmeniä kertoja viime kuukausina.
Emolla on kadehdittava kyky, jota poikasilla ei vielä ole.
Imani on kuin nestemäistä meripihkaa.
Ne voivat oppia sen täydellisyydestä.
Kaikkea ei kuitenkaan opi pelkästään tarkkailemalla.
Tänään pennut ovat innokkaita ottamaan seuraavan askeleen.
On aika siirtyä tottelevaisista oppilaista osallistujiksi.
Emolla on jotain, mikä sopii siihen täydellisesti.
Elävä mutta pieni saalis.
Nuoren uroksen ja sen sisarusten on tullut aika oppia tekemään itse.
Niiden on opittava gepardien tavoille.
Imani katselee muttei puutu.
Tämä on tärkeintä pentujen elämässä tässä vaiheessa.
Jos ne eivät osaa tappaa syödäkseen, ne kuolevat nälkään.
Kasvaessaan ne kohtaavat tuhansia vastoinkäymisiä.
Pienen geenipoolin lisäksi -
ongelmana ovat leijonat, jotka menestyvät siellä, missä geparditkin.
Juuri tällaisista keskenkasvuisista teinileijonista -
Imanin on pidettävä pentunsa kaukana.
Tänään se tekee kuitenkin päinvastoin.
Se vie pennut katsomaan leijonia -
mutta pysyttelee kuitenkin tarpeeksi etäällä.
Ne leikkivät tulella.
Gepardinpentujen selviytymis- mahdollisuus on alle 10 prosenttia.
Syypäitä siihen ovat etenkin leijonat.
Tämä on tärkeä oppitunti Imanin seikkailunhaluiselle urospennulle.
Emo ei ole sen rinnalla ikuisesti.
Suurin uhka tulevaisuudessa eivät kuitenkaan ole leijonat.
Pentujen kasvaessa ja muodostaessa uusia liittoumia -
ne tarvitsevat saalista, jonka perään pinkaista kepeillä jaloillaan.
Niiden on opittava hyödyntämään teräviä kynsiään -
ja liikkumaan nopeammin kuin mikään muu eläin.
On opittava lentämään tuulen lailla -
tasankojen maukkauden saaliiden perässä.
Ennen kaikkea gepardit tarvitsevat tilaa.
Tilaa elää omilla ehdoillaan ilman pelkoa.
Elää yhdessä meidän kanssamme.
Ilman sitä nuoren uroksen tulevaisuus -
sen jätettyä emonsa löytääkseen oman tiensä, on epävarma.
Tummat kyyneleet sen naamalla olisivat meidänkin kyyneleitämme.
Toivokaamme kuitenkin -
että osaamme toimia oikein.
Suomennos: Kanerva Airaksinen