Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
IRSKÝ ZÁZRAK
Zdravím.
Tohle je začátek.
Začátek filmu Irský zázrak.
Lidé, se kterými se v něm setkáte,
jeho postavy,
svým příběhům z celého srdce věří.
Bez příběhů nejsme nic,
a tak vás zveme, abyste uvěřili v ten náš.
Píše se rok 1862.
Vypluli jsme z Anglie a míříme do Irska.
Irsko se stále potýká s následky Velkého hladomoru
a Irové z té zkázy viní Anglii.
Tady sedí zdravotní sestra.
Angličanka.
Cestuje sama.
Náš příběh začíná u ní.
Vy budete ta anglická sestra.
Prosím?
Očekávám jeptišku a zdravotní sestru, a vy nejste žádná jeptiška.
To nejsem.
Maggie!
Myslela jsem, že budu bydlet s rodinou té dívky. S O'Donnellovými.
To vás bohužel zklamu.
Nevadí, já jen…
Neměli by vás kde ubytovat. O'Donnellovi žijí až za vesnicí.
Vy i ta jeptiška máte bydlet tady.
Proč najali i jeptišku?
Vítejte v Irsku.
Váš pokoj.
Uvidíme se v osm na snídani.
Dobré ráno.
Přijela jste dělat pokusy na Anně?
Ne. Ty ji znáš?
Tady zná každý každého, paní Wrightová.
Seděly jsme spolu v lavici.
Vážně?
Bůh vám požehnal mnoha dcerami, paní Ryanová.
Moje je jen tahle. Ostatní „požehnání“ má muž z prvního manželství.
Bůh mě spíš obelstil.
Paní Wrightová, komise čeká.
Nech ji nasnídat.
Račte.
Děkuji.
- Pozorování potrvá dva týdny. - Rozhodli jsme, že dva týdny.
- To je moc dlouho. - Musíme být pečliví.
Vesnici zaplavili zvědavci a čumilové, kteří přijeli okukovat dítě.
A novináři.
Kdy si z nás ti pisálci konečně přestanou utahovat?
- Byla to lékařská studie. - V celostátních novinách.
Můžu se na něco zeptat?
Nikdo mi zatím neřekl, co přesně s tou dívkou je.
Vůbec nic.
Výborně.
Tak to se vrátím do Anglie.
Anna O'Donnellová nejí.
Když u nás v nemocnici pacient odmítá jíst, donutíme ho.
Nesmíte ji nutit.
Ani vyslýchat nebo na ni tlačit.
Zároveň jí ovšem nesmíte odepírat jídlo, pokud o něj požádá.
Zázračně bez něj žije už od svých 11. narozenin.
O žádný zázrak tu nejde.
Účelem pozorování je určit,
jak přesně Anna O'Donnellová přežívá bez jídla.
- Takže ji máme sledovat? - Ano.
Navrhujeme osmihodinové směny
se střídáním v pět ráno,
v jednu odpoledne a v devět v noci.
Vyhovuje vám to?
Nesmíte se spolu nijak radit.
Čtrnáctý den
nám obě přednesete vlastní závěry.
Kdy přesně ta dívka naposledy jedla?
Před čtyřmi měsíci.
To není možné.
Proč jste nenajali dvě ošetřovatelky, doktore McBrearty?
Druhá ošetřovatelka je sestra Michaela.
Díky přítomnosti jeptišky na pozorování přistoupili O'Donnellovi
i někteří z méně racionálně založených členů komise.
Předpokládám, že je upoutaná na lůžko?
Radši nic nepředpokládejte.
Tak jsme tu.
- Dobré ráno, doktore. - Zdravím, Rosaleen.
Dobrý den.
- Doktore. - Děkuju.
Povíte mi něco o své dceři, paní O'Donnellová?
Co bych vám o ní měla povídat?
Už čtyři měsíce nejedla. Je to tak?
Ano.
A říkáte, že je zdravá?
Možná je trochu drobnější.
Ale nikdy si nestěžuje.
A má chuť k jídlu?
Nikdy moc nejedla.
Můžu ji vidět?
Zrovna má návštěvu.
Návštěvu?
Pořád někoho.
Z celé země.
Jak se vede, pane O'Donnelle?
Doktore.
Tohle je paní Wrightová.
To znamená „vítejte“.
Děkuji.
Nebyla by…
Myslím, že by na takové pozorování byla vhodnější nemocnice.
Ne.
Nikam ji odvádět nebudete.
Děkuji.
Za váš čas.
To není třeba.
Něco jí za to kupte.
Tak to dejte do pokladničky na milodary.
To děvče je klenot.
Hotový zázrak.
Děkuji, doktore.
To já děkuju.
…nejsvětější kříži,
zdobený vznešenými údy Krista, našeho Spasitele,
a zkropený jeho drahocennou krví.
Ahoj, Anno.
Dobrý den.
Jsem Elizabeth Wrightová. Říkej mi paní Wrightová. Smím?
Otevři pusu.
Zvedni ruce.
Dej je dolů.
Otoč se.
Ještě jednou.
Pořádně otevři oči.
Vypadáš zdravě, Anno.
Nejsi ze mě nesvá?
Proč bych měla?
Jsem přece cizí člověk.
Víš, proč tu jsem?
Abyste se ujistila, že nejím.
Mám tě pozorovat.
Nebudu ti bránit v jídle.
Víš, jak je dlouhodobý půst nebezpečný?
Já jíst nepotřebuju.
Živím se manou.
Nebeskou manou.
A jaká je?
Sytá.
Váš syn s vámi nežije, pane O'Donnelle?
Pat odešel, Bůh ho ochraňuj.
Vy žádné děti nemáte?
Ne.
Jsem vdova.
Byla jsem vdaná ani ne rok.
Zbožňuji tě, nejsvětější kříži,
zdobený vznešenými údy Krista, našeho Spasitele,
a zkropený jeho drahocennou krví.
Amen.
- Dobrý večer, sestro. - Dobrý večer.
Tak co?
Vážila jsem takovou cestu…
Nikdo vás nenutil.
- Ještě jedno? - Dvě.
- …abych poskytla svůj odborný názor… - Ten bych si dal líbit.
Odborný názor na stav dívky,
kterou někdo klidně může potají krmit.
Jo, to sedí.
Proč si tahle zaostalá díra na něco takového najala
kvalifikovanou sestru?
Zaostalá díra? Copak vy jste nesloužila v krymské válce?
O to mi jde. Tohle nemá s mojí prací nic společného.
Dostanete zaplaceno za to, že budete 14 dní sedět na zadku.
- Nechceš mi sednout na… - Bacha na jazyk!
Tak dokažte, že je to nesmysl.
Dokažte to a pak táhněte domů.
Nechala jsem mu namalovat oči.
Dodatečně.
Špatně jsem vás pochopila.
Myslela jsem, že emigroval.
Nikam bych ho nepustila.
Omlouvám se.
Ty nejčistší duše
odcházejí dřív, aby se staly anděly.
Nevrátíme se už?
Ne.
Čerstvý vzduch prospívá plicím.
Máš pěkně velké boty.
Jsou po bratrovi.
Nemáš hlad?
Nechceš se napít?
Děkuju.
- Nedáš si víc? - Ne, děkuju.
Kdo je na tamté?
Svatá Cecílie.
Je to patronka hudby.
Slyšela ji ve svém srdci.
Ta se teda měla.
Svatá Lucie.
Patronka slepých a ochránkyně zraku.
Svatá Anežka. Cudnost a neposkvrněnost.
Koho máš nejradši?
Tady, podívejte.
Mystická svatba svaté Kateřiny a Ježíška.
Dal jí snubní prsten, který viděla jenom ona.
Může si vyvolit kohokoliv.
Světce i hříšníky.
Alžběta Uherská.
Byla to vdova.
To je ten nejhorší hřích.
Ale vůbec ne.
Tak jsem to nemyslela.
Já vím.
Rodina vám říká Elizabeth?
Nebo Eliza?
Nebo možná Betty?
Neříkají mi nijak.
Už žádnou rodinu nemám.
Promiňte.
Nevypadá jako dítě, které čtyři měsíce nejedlo, že?
Vskutku.
Je zdravá jako rybička.
Cítíš se dobře, Anno?
Dobře, otče. Děkuju.
Hodná holka.
Nehýbej se.
Jedna,
dva,
tři,
čtyři…
Co když se napojuje
na nějakou výživnou sílu, které zatím nerozumíme?
Na jakou třeba?
Možná na magnetismus?
Molekuly vůně?
Neustále ji obtěžují různí návštěvníci.
Pro seriózní studium potřebujeme klid a izolaci, doktore.
Doktore.
To jíte i za svoji pacientku?
To bylo nezdvořilé.
Omlouvám se.
Will Byrne z deníku Daily Telegraph.
Přijel jsem z Londýna.
Jako vy.
Doufal jsem v rozhovor s tou zázračnou dívkou.
Nepřijímá návštěvy.
Nařídil to doktor.
A jemu to nařídil kdo?
To on s tím vším přišel.
Já o té dívce píšu článek.
Jen dělám svoji práci.
A já tu svoji.
Nemohl bych místo toho udělat rozhovor s vámi?
S ošetřovatelkou, která ji přišla pozorovat.
O pacientech nikdy s nikým nemluvím.
Už vůbec ne s novináři.
Psal jsem pro desítky různých publikací, víte?
Takže za šilink napíšete cokoliv.
A vy jste sem přijela věznit dítě z dobroty duše?
Kitty.
Co Anna naposledy jedla?
Nevzpomínáte si?
Tělo našeho Spasitele.
Ten den měla narozeniny i svaté přijímání.
Byl to požehnaný den.
Měla jen vodu a pšenici?
Ne, nejen to.
Měla Kristovo tělo a krev.
To je jenom povídačka. Já chci fakta.
Promiňte.
Tak jsem to…
Přijela jsem sem rozlišit…
Já hledám rašelinu na zátop, vy zase pravdu.
Přesně tak.
Taky jenom posloucháte, co se povídá.
A poznamenáváte si to do zápisníku.
Děkuju.
Tloušťkou je to hotová bible.
To jsem zase já.
Říkala jsem vám,
že bez příběhů nejsme nic.
Přinesl ji otec Thaddeus.
Prý jste chtěla lampu.
Je to tak.
- Svíčky toho moc neosvětlí. - Sladké sny, poklade.
A my musíme být ostražité, sestro.
Je na petrolej.
Pěkně se vyspi.
A musíte zastřihávat knot.
- Dobrou, mami. - Já si poradím.
Dobrou noc, Kitty.
Zvládneš usnout takhle při světle?
Ano. Děkuju, paní…
Betsy?
Pro tebe jsem sestra Wrightová.
- Něco zajímavého? - Nemáme se radit.
Dobrou noc, Anno.
Dobrou noc, sestro.
…a zkropený jeho drahocennou krví.
Amen.
Dobré ráno, Anno.
Dobré ráno…
Lily?
Pokud mi hodláš vymýšlet jména, oplatím ti to.
Dobré ráno,
Lizzie.
Mám ti říkat Annie?
Nebo Annabelle?
Možná Hanno?
To už bych pak ale nebyla já.
Nancy.
Nebo Nan.
Nan se mi líbí.
Nan…
Musím se ti omluvit.
V noci…
mi spadl jeden z tvých pokladů. Je mi to moc líto.
Ten pramen vlasů máš po bratrovi?
Určitě ti chybí.
Tvojí matce se po něm moc stýská.
Smutek je Boží rýč.
Jak to myslíš?
Připravuje půdu.
Něco ti prozradím.
Máma mi říkávala Lib.
Lib.
Paní Lib.
Zdrávas, Maria, milosti plná, Pán s tebou.
Požehnaná ty mezi ženami…
Viděla jste něco?
Nebylo co.
No jistě.
Dobré ráno, zlatíčko.
Anděle Boží, strážce můj, rač vždycky být ochránce můj…
Paní Lib?
Ano?
Vážně jste byla ve válce?
Ano. Otoč se. Posaď se, prosím.
Jaké to bylo?
Těžké.
Starala jsem se o vojáky.
O muže, kteří viděli hrozné věci.
A páchali hrozné věci.
Byli na tom zle?
Někteří ano.
Ale…
je to velká čest.
Být s umírajícími lidmi.
Dost toho namluví.
Vyprávěli mi svoje zážitky.
Oči dokořán.
Duše v očistci se musejí nějakou dobu smažit v ohni,
aby se očistily.
Ty v pekle se ale smaží navěky.
Tvůj bratr se určitě dostal do nebe.
To nemůžeme vědět, paní Lib.
Čekala jsem, že už budete na cestě do Londýna.
Kéž by.
Redaktor po mně požaduje každodenní hlášení o této významné kauze.
A já mu zatím můžu dodat jedině satirické spekulace.
Musím vás znovu poprosit o pomoc.
Poproste tu jeptišku.
Ta by mě hnala, jen by mě viděla.
Přece jenom jsem výstavní hříšník.
Z toho by byl dobrý článek.
Vydělávají na ní?
Všechno dávají na chudé.
Takže si to nechává církev?
To by jim za tolik úsilí nestálo.
Co ten doktor? Nesnaží se proslavit?
Ne. Ten jenom obdivuje, že je Anna jako rybička.
A co Flynn? To jemu ten dům patří a je z nich nejzapálenější.
Je myšlenkou zázračného dítěte posedlý.
Ten se tam ani neukazuje.
Že by za vším byla ona?
Sledovala jsem ji, dokud mě nezačaly pálit oči.
Poslední dny
nepozřela nic než vodu.
Je to herečka.
Bůh žehnej mému loži.
Zatímco budu spát, chci svou duši Bohu přenechat.
Umřu-li před úsvitem,
prosím, Bože, k sobě si ji vem.
Ať už se probudím, či ne,
moji duši…
Odteď se k ní nikdo nepřiblíží.
Kromě mě a sestry Michaely se jí nikdo ani nedotkne.
- Odejděte, prosím. - To nemůžete.
Pozorování to vyžaduje. Odejděte, prosím.
Přejeme dceři dobrou noc.
To můžete i od schodiště. Pojď sem.
- Sestro Michaelo? - To nařídil doktor McBrearty?
- Pohyb. - Polibek matky je posvátný.
Dobrou noc.
Nebude to na dlouho.
Co vám dává právo stavět se mezi dítě a jeho rodiče?
Dušené maso došlo.
To nevadí.
- Podívám se, co máme. - Děkuji.
To je ta ošetřovatelka.
Děkuji za pomoc.
Jak se má naše podvodnice?
Moc dobře ne.
Ale nevypadá, že by hladověla.
Jistěže ne. Krmí ji.
Má pár triků v rukávu. Kvůli komu to dělá?
Nečekal jsem, že vás tak zaujme.
Nelže mi.
No tak.
Pusťte mě k ní.
Dva páry očí…
Dostanu z té malé světice pravdu do deseti minut.
To si dost věříte.
Její rodina k ní už nesmí,
takže se pravda brzo ukáže.
Bez nich ji nebude mít kdo krmit.
Příběh o dívce, která nejí, se stane pravdivým.
Mohla by zemřít.
Pokud se dřív nepřiznají.
Když se přiznají, vyženou je z domova,
vyobcují z církve
a poženou je před soud za klamání, zatajování pravdy
a pokus o podvod.
Trávíte s nimi dost času. Jak myslíte, že to asi ponesou?
Děkuju, Maggie.
- Ahoj, poklade. - Dobrý den.
Ahoj, Anno.
Běž nahoru, prosím.
- Jen běž. - To nic, zlatíčko.
Paní Wrightová, Rosaleen mi řekla,
že ji nepouštíte k vlastní dceři.
Omlouvám se,
ale pokud chcete objektivní zprávu, nikdo se jí nesmí dotknout.
Nechápete, jaké to je.
Jakožto rodinnému faráři
mi jde pouze o klid v jejich duších.
Tak proč jste povolil tenhle cirkus?
Nenajali vás, abyste nás zpovídala.
Máte pouze pozorovat.
Tak mi to dovolte.
Zbožňuji tě, nejsvětější kříži,
zdobený vznešenými údy Krista, našeho Spasitele,
a zkropený jeho drahocennou krví.
Amen.
Koukni nahoru.
Teď na mě.
Otevři pusu.
Vyplivni to.
To nic. Vyplivni to.
Pozdravujte ode mě Willa.
Pana Byrnea? Vy ho znáte?
Znali jsme se jako děti.
On pak nastoupil do školy a…
já ne.
Teď je z něj novinář.
Jeho rodina se zamkla v chalupě.
Potom, co odjel.
Když přišel hladomor,
zatloukli dveře zevnitř.
Proč?
Aby měli soukromí.
A vyhnuli se potupné smrti někde na ulici.
To snad ne.
Tak ho ode mě pozdravujte.
Paní Wrightová.
Co se děje?
Kitty mi řekla o vaší rodině. To jsem netušila, je mi to líto.
Co vám řekla?
To nejhorší.
Nebyl jste tu.
Jinak byste jim určitě pomohl.
Děkuju.
Ne, to já děkuju tobě.
A já myslela, že mě nemáš rád.
Tomu člověk neporučí.
Měla jsem dítě.
Žila jenom tři týdny a dva dny.
To je mi líto.
A co tvůj muž?
Pár dní nato se vypařil.
Pro mě je ale mrtvý.
Zbožňuji tě, nejsvětější kříži,
zdobený vznešenými údy Krista, našeho Spasitele,
a zkropený jeho drahocennou krví.
Amen.
To tě to otec Thaddeus nutí opakovat každou chvíli?
On ne.
Musím to říct 33krát.
Proč zrovna tolikrát?
Tolik bylo Pánovi let. A po třech dnech vstal z mrtvých.
Trojka je posvátné číslo.
To je další návštěva?
Ne, můj známý.
Zdravím, Anno.
Já jsem Will. Tohle je Barry.
„Procestoval jsem všechna království,
a přesto mě ve dne ani v noci nikdy nikdo nespatřil.
Co jsem?“
Někdo neviditelný,
kdo chodí všude.
- Nebo možná něco. - Nepotřebuje nápovědu.
Vítr?
Pan Byrne taky procestoval mnoho království.
Sloužil v Rusku, Paňdžábu i Egyptě.
Viděl jste Sfingu v Gíze?
Dokonce jsem na ní seděl.
Má 21 metrů.
Tumáš.
Co to je?
Říká se tomu thaumatrop.
Musíš s tou šňůrkou točit mezi palcem a ukazováčkem.
Je uvězněný, nebo volný?
To musíš rozhodnout ty.
V kleci. Venku.
Uvnitř. Venku.
- Uvnitř. Venku. - „I kdyby ze mě…
kůži…
sed…“
Sedřeli.
„…sedřeli…
já ve svém…“
Těle.
„…těle Boha uvidím.
Uvidím ho
vlastníma očima.“
Paní O'Donnellová,
sama musíte vidět, že Anna slábne.
Je bledá a unavená.
Všechny ty měsíce,
kdy jsme k ní mohli, byla v naprostém pořádku.
Pane O'Donnelle,
vy nechcete, aby jí bylo lépe?
Víc než cokoliv na světě.
Tak ji požádejte, ať se nají.
Slíbil jsem jí to.
Na její narozeniny.
Musel jsem jí slíbit,
že už ji o to nikdy nepoprosím.
Za moji ženu…
a děti.
To je takový můj rituál.
Abych na ně nezapomněl.
Takže…
hlásí nějaké bolesti?
Víte, že si nikdy nestěžuje.
Co když se naučila
přetvářet sluneční světlo na energii
jako rostliny?
Je v ohrožení života.
Velké vědecké objevy
už od dob Archiméda nebo Newtona
ostatním zpočátku připadaly jako černá magie. Nemám pravdu?
Není to věda, ale nesmysly. Prosím, zastavte to pozorování.
- Paní Wrightová… - Anémie, otoky, kurděje, pelagra…
Jste zdravotní sestra.
Tak prosím nestanovujte diagnózu.
Máte ji pozorovat a nezasahovat.
Nejste její matka ani lékař.
Tak si nevyskakujte.
Pokud se nenají, může zemřít.
Dělejte svoji práci.
Můžu dostat něco k jídlu?
Jíst se bude za chvíli.
Ať si něco vezme, když chce.
Na kredenci je polévka.
Tu bych si dala, děkuji.
- Není ohřátá. - To nevadí.
Děkuju, Kitty.
Paní Lib?
Otevři pusu, Anno.
Když nechceš jíst, donutím tě.
To ne, paní Lib.
- Prosím, ne. - Otevři pusu.
Jinak to bude bolet.
- Otevři pusu, Anno. - Ne.
- Prosím. - Nech toho!
Otevři pusu.
Otevři ji, Anno!
Otevři ji.
Omlouvám se.
Odpusť mi to.
Anno?
Je všechno v pořádku?
Ano, je.
Jsi v pořádku?
- Měli bychom se vrátit. - Ne.
- Chci vám něco ukázat. - Ukážeš mi to jindy.
Ne vám.
Jemu.
Opatrně, Anno.
Posvátná studánka.
Sem jsme chodili jako…
„Zamíchej oblázky v jamce…“
„…v kameni.“
„Otři šátek o bolístku a uvaž ho na hloh.“
Přesně tak.
„Se šátkem za čas
zmizí i tvoje zranění.“
Odevzdal jsem svůj článek.
„Postupná vražda.“
Zkus přesvědčit ostatní členy komise.
- Jinak zemře. - Nech toho.
Anno?
Jsem u tebe, Anno.
Dej mi ji. Ty s ní přijít nemůžeš. Pojď, Anno.
- Takhle to dál nejde. - Pojď.
Anno!
Už je zpátky. Je zpátky.
Jenom se mi udělalo mdlo.
Můžu ti…
Můžu ti něco přinést?
Ne?
Vůbec nic, Anno?
Jenom se prospím, mami.
A pak se probudím.
Pak se probudíš.
Jak je jí?
„Malá Anna O'Donnellová,
poslední žijící potomek prostého lidu ze slatí,
k životu očividně nepotřebuje víc než vzduch.“
Mám úžasnou učitelku.
Proč je na vozíku?
Přivezl ho doktor McBrearty.
Vypůjčil ho od pana Otwaye.
Než se Anna zase postaví na nohy.
Nakloň se dopředu, Anno.
Nadechni se.
Ještě jednou.
Uvnitř.
Venku.
Uvnitř.
Venku.
Posaď se.
Zmáčkni mi ruku. Pořádně.
Děkuji, sestro.
Jdete trochu brzo.
- Anno. - Na shledanou.
- Děkuju. - Mějte se.
„Nebeská mana.“
Prý ses živila manou.
„Polibek matky je posvátný.“
Vůbec nám nerozumíte.
Nerozumím, ale…
Vím, že ti matka předžvýkávala jídlo a předávala ti ho…
Jedla jsem manu.
- …pusou. - Božskou manu.
- Aby tě nakrmila. - Manu.
Jídlo, Anno. Jídlo.
Bylo to posvátné tajemství.
Záhada.
Anno.
Musím o tom lidem říct.
Musím.
Přišla jsem sem zjistit pravdu.
Tak se najez.
Co kdyby tě zase mohla políbit?
Co kdyby…
co kdyby ti Bůh
zase dopřál manu?
Proč nechceš jíst, Anno?
Zbožňuji tě,
nejsvětější kříži,
zdobený vznešenými
údy Krista…
Kvůli té modlitbě?
Opakuje se třiatřicetkrát.
Během půstu.
Ale proč, Anno? Proč?
Pro osvobození jedné duše.
Osvobození?
Z pekla.
Tvého bratra?
Už musí být skoro volný.
Anno,
postění znamená, že vynecháš jedno jídlo. Ne všechny.
Já se kaju.
Musím ho zachránit před pekelnými plameny.
Pořád se v nich smaží.
Nesmaží.
Smaží, paní Lib.
Tak to v pekle chodí.
- Nechodí. - Bez ustání.
Vždyť byl tak mladý, Anno.
Teprve dítě. Proč by měl hořet v pekle?
Co provedl?
Říkal, že jsem dvojí.
Dvojí?
Jeho dvojí láska.
Sestra…
i manželka.
A já…
Kolik ti bylo?
Devět.
Stalo se to jednou?
Láska je věčná.
Vyprávěl mi to jako nějaký příběh.
V noci jsme se vzali.
A on potom onemocněl.
Nebylo to posvátné manželství. Bůh ho potrestal.
A…
A máma řekla…
- Že za jeho odchod můžu já. - Nemůžeš.
Nemůžeš. To není pravda.
Není to pravda, Anno.
Není.
Taky jsem ho milovala.
Prý pro nás máte něco naléhavého ohledně pozorování Anny.
Ano.
Povídejte.
Anna O'Donnellová umírá.
- Paní Wrightová. - Sotva se dokáže postavit.
Sotva se hýbe.
Má horečku a její tep je hodinu od hodiny rychlejší.
Pokud máte obavy o stav pacientky,
měla jste přijít za mnou a nesvolávat sem všechny…
Pozorováním jsme zastavili to jediné, co ji poslední měsíce drželo naživu.
Pokračujte.
Annina matka, paní O'Donnellová,
jí předává jídlo vlastní pusou.
Dává jí polibek na dobrou noc i dobré ráno
a při tom ji krmí.
Jako pták.
Když to teď víte, snažně vás prosím, abyste pozorování ukončili
a pokusili se tu dívku udržet naživu.
Lži.
Nelžu.
Přivést sem zdravotní sestru byla chyba. Veliká chyba.
Navíc Angličanku.
Proč bych vám lhala?
Kvůli „Postupné vraždě“, paní Wrightová.
To si vyřešte s tím pisálkem, není to její článek.
Jak jinak by se k té postící dívce dostal?
Možná byste měli vyslechnout pana Byrnea.
Nepustila k té dívce vlastní rodiče,
ale tomu pisálkovi to dovolila.
Dělala jsem jen to, co jste chtěli.
Sestro Michaelo,
vy jste to krmení zaznamenala také?
Já…
Nezaznamenala, pane Otwayi.
- Tady to vidíte. Lži. - Nelžu vám.
- Vymýšlí si to. - Nelžu.
- Neměla sem jezdit. - Říkám pravdu.
Možná bychom se měli zeptat samotné Anny.
Dobrá.
Zavolejte to dítě.
Jen pojď.
Tady ji máme.
Anno,
paní Wrightová nám pověděla o něčem,
co prý pozorovala
mezi tebou a tvou matkou.
Krmí tě tvoje matka, Anno?
Předává ti jídlo pusou?
Zeptám se trochu jinak a jednodušeji.
Jedla jsi v posledních měsících
něco, Anno?
Nebeskou manu.
Nic víc.
Výborně, Anno.
Pozorování bude pokračovat podle plánu, paní Wrightová.
- Blázni. - Pozorování nekončí, pane Ryane.
Vždyť nám právě řekla, že je prokoukla.
Všichni jsme s pozorováním souhlasili,
tak ho nebudeme přerušovat.
Budu o ni pečovat až do její smrti.
Mám s tím mnoho zkušeností.
To je ode mě vše.
Zítra večer na tvoji počest uspořádám slavnostní mši.
Aby nám Bůh dal sílu, naději
a urychlil tvoje uzdravení, Anno.
Děkuji, otče.
Šikulka.
Tak je hodná. Už je dobře.
Už je dobře.
Zase si lehni. No tak.
Tak, zavři oči.
Umírá.
Vyvolil si ji.
Nevyvolil. Je to jenom dítě.
- Vůbec nám nerozumíte. - Počkejte.
To je v mnoha ohledech pravda.
Na vašem způsobu života lecčemu nerozumím.
Zármutek ze ztráty blízkých
ale dobře znám.
Bolesti ze smrti dítěte rozumím.
To jsem…
Nechat Annu umřít, když tomu můžete zabránit,
je hrozná věc.
Je to její cesta ke spáse.
Nedáte jí zase pusu na dobrou noc?
Nebo dobré ráno.
- Nebo na rozloučenou. - Tenhle život je kratičký.
Ten příští je navěky.
Moje děti skončí v nebi.
To je šílené.
- Je to šílenství, Lib. - Dobře, tak mi nepomáhej.
- Nemůžeš ji ukrást její rodině. - Stejně ji nechtějí.
Vůbec zdejším lidem nerozumíš. Mým lidem. Její otec ji miluje.
Láska si někdy žádá činy. Je třeba zasáhnout.
- Ne jen přihlížet. - On koná svými modlitbami.
- Vůbec tomu nerozumíš. - Možná, že ne.
My tu ale nedebatujeme o nějaké filozofické otázce.
Jde tu o život dítěte, které vraždí vlastní rodina.
Sám jsi to tak napsal. Nebo jsi lhal?
- Její rodiče… - …ji v tom nechali.
- To není… - Tak pomůžeš mi?
Její rodina bude večer na mši. Tohle je moje poslední šance ji zachránit.
Prosím.
Slunce zapadá v devět. Setkáme se u studánky?
Může to pro nás být nový začátek.
Nový příběh. Nový život.
Nic takového nechci.
Nežádám tě, aby ses do mě zamiloval.
Žádám tě, abys mi pomohl a možná…
se mnou zkusil najít štěstí někde jinde.
Nech mě.
Pokud se mnou nechceš odjet…
I když si to moc…
Přála bych si to.
Ale pokud nechceš, můžeš nás dostat do Dublinu?
Víc po tobě nechci.
Nežádáš mě zrovna o maličkost.
To je únos, Lib. Skončíme ve vězení.
Ty bys nechtěl, aby někdo zachránil tvoji rodinu?
Omlouvám se. Moc se ti omlouvám.
Neodcházej, Wille.
Prosím. Omlouvám se.
Anno.
Vzbuď se, prosím.
Anno.
Už si mě k sobě volá Bůh?
Ano.
Už je skoro čas.
Annu si k sobě volá Bůh.
Anna teď zemře.
Co kdyby…
ses po Annině smrti
probudila?
Do nového života.
Jako devítileté děvče.
Kterému se nikdy nic špatného nestalo.
Jak by ses jmenovala?
Nan.
No jistě.
Anna zemře.
Ano.
Anna zemře,
ale Nan přežije.
Je čas jít do nebe, Anno.
To nic.
Neboj, jsem u tebe.
Zavři oči.
Jen je zavři.
No tak.
Vidíš to.
Tak je hodná.
Sbohem, Anno.
Nan?
Už se můžeš probudit, Nan.
Nan?
Já jsem Nan?
Ano.
Ano, jsi.
Všechno jsem sepsala.
„Osm dvacet dva večer, vážné zablokování dýchacích cest.
Osm čtyřicet tři, blouznění.
Osm čtyřicet devět, potíže s dechem.
Nepravidelný tep.
Osm padesát sedm.
Smrt.“
No…
pořád ale nechápu,
jak vznikl ten požár v domě,
paní Wrightová.
Přiznávám,
že jsem po její smrti byla hysterická.
Když jsem se ji snažila oživit,
sukní jsem…
Může za to lampa.
Musela jsem ji shodit sukní.
Z dívky, kterou jste měla pozorovat, zbyla jen hromádka popela.
Nenašli ani její kosti? Hledali pořádně?
Ztížil jim to hustý déšť.
Neskutečné.
Z trosek uděláme svatyni.
Neplácej nesmysly, Flynne.
Kdybyste měli tělo na pitvu, zjistili byste, že byla jen hladové dítě.
Zjistili bychom, že byla světice.
Naše první od temného středověku.
- Propána, otče. - Pozorování nedošlo k žádným závěrům.
To je pravda.
Protože tahle žena zničila všechny důkazy zázraku tím,
že ten dům podpálila.
Kristepane.
- Podle vás to udělala schválně? - Samozřejmě.
- Měla by to řešit policie. - Dost už.
Nejpalčivější otázka
podle mě zní:
Kolik odpovědnosti lze přisoudit zdravotní sestře,
kterou si na tuto práci
najala naše komise?
Zůstanete zde,
dokud vás vrchní strážmistr nepropustí.
Asi nemusím říkat,
že nedostanete zaplaceno.
Bolí to?
Je to hrůza.
Že to nechali zajít tak daleko.
Že nechali zemřít mladé děvče.
Pošetilci.
Můžu se…
Můžu se na něco zeptat?
Než jsem vás včera večer našla,
myslím, že jsem měla…
vidění.
Byla jsem celá nesvá a nedokázala na mši zůstat až do konce.
Po cestě k O'Donnellovým
jsem uviděla…
anděla
na koni,
jak ujíždí s Annou.
Odešla na lepší místo?
Můžete mi to slíbit?
Slibuju.
„Na místě nebylo nalezeno tělo,
a proto slavnou postící se dívku
prohlásili za mrtvou in absentia.
Za její smrt nikdo nemůže.
Jejího otce ani matku,
kteří dívku nechali
pomalu chřadnout,
nikdo neviní.“
„Obvinění nebyla vznesena
ani proti stárnoucímu lékaři,
který si bláhově myslel,
že v dívce objevil fontánu mládí.
Ani tamější samozvaná komise
se nemusí zodpovídat za to, že dohlížela na hladovění
dalšího irského dítěte.
Truchlit a kát se za hříchy opomenutí
by možná neměla jen jedna vesnice
nebo jediný národ.
Neleží snad každičký den
umírající děti v příkopech u cesty a ve strouhách
po celém impériu?
Celý náš žalostný svět
přes hlad nevidí zázrak,
jakým je každičké dítě.“
Paní Lib?
Cestující lodi SS Northumberland do Sydney.
Otevřete brány.
- Jména? - Elizabeth Cheshireová.
Cheshireová.
Wilkie Cheshire.
A ty jsi?
Jen se pánovi představ.
Nan Cheshireová.
Dobře, tudy.
Děkujeme.
Další.
Uvnitř. Venku.
Překlad titulků: Eliška K. Vítová