Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎MINUNEA
‎Bună!
‎Acesta e începutul.
‎Începutul unui film numit ‎Minunea.
‎Oamenii pe care urmează să-i cunoști,
‎personajele,
‎cred în poveștile lor cu devotament.
‎Nu suntem nimic fără povești
‎și te invităm să crezi în asta.
‎E 1862.
‎Am plecat din Anglia, spre Irlanda.
‎Consecințele Marii Foamete Irlandeze ‎încă se resimt,
‎iar irlandezii consideră ‎Anglia vinovată de acea năpastă.
‎Acolo se află o infirmieră.
‎O infirmieră engleză.
‎Călătorind singură.
‎Cu ea, începem.
‎Precis sunteți infirmiera engleză.
‎Da?
‎Aștept o călugăriță și o infirmieră, ‎și nu sunteți călugărița.
‎Nu.
‎Maggie!
‎Credeam că stau ‎la familia fetei. Familia O'Donnell.
‎Scuze de dezamăgire.
‎Nu, doar…
‎Nu au loc. Familia O'Donnell locuiește ‎dincolo de sat.
‎Dumneata și călugărița veți sta aici.
‎- Mă scuzați, o călugăriță? ‎- Bun-venit în Irlanda!
‎Camera dumitale.
‎Ne vedem la micul-dejun la opt.
‎Bună dimineața!
‎Ați venit să faceți experimente pe Anna?
‎Nu. O știți?
‎Toată lumea se cunoaște aici, dnă Wright.
‎- Am stat în aceeași bancă la școală. ‎- Da?
‎Ați fost binecuvântată cu multe fiice.
‎Doar aia e a mea. ‎Celelalte au aparținut primei doamne Ryan.
‎Aș spune „păcălită”.
‎Doamnă Wright, comitetul așteaptă.
‎Las-o să ia micul-dejun!
‎Vă rog!
‎Mulțumesc.
‎- Veghea va dura două săptămâni. ‎- S-a hotărât două săptămâni.
‎- E prea mult. ‎- E important să fim minuțioși.
‎Satul e copleșit de vizitatori ‎și de gură-cască
‎care se holbează la un copil.
‎Și ziarele.
‎Când nu ne vom mai face de râs
‎din vina dorințelor gazetărești ale cuiva?
‎- Era o lucrare medicală. ‎- Într-un ziar național.
‎O întrebare, domnilor?
‎Nimeni nu mi-a spus ce anume are fetița.
‎Absolut nimic.
‎Prea bine.
‎Mă voi întoarce la postul meu din Anglia.
‎Anna O'Donnell nu mănâncă.
‎Dacă un pacient din spital ‎refuză să mănânce, folosim forța.
‎Fata nu trebuie forțată.
‎Nici interogată sau sâcâită.
‎Dar nu trebuie să i se refuze mâncare, ‎dacă o cere.
‎Fata a trăit miraculos fără mâncare ‎de când a împlinit 11 ani.
‎„Miraculos” nu e cum s-a întâmplat.
‎Scopul veghei e să stabilească exact
‎cum a supraviețuit ‎Anna O'Donnell fără mâncare.
‎- Vreți să o veghem? ‎- Da.
‎Propunem ture de opt ore,
‎cu schimb de tură la cinci dimineața,
‎la amiază și la nouă seara.
‎Vă convine?
‎Nu aveți voie să discutați între voi.
‎În ziua a paisprezecea,
‎veți prezenta fiecare, ‎separat, câte o mărturie.
‎Cât a trecut de când a mâncat ultima dată?
‎Patru luni.
‎E imposibil.
‎De ce nu două infirmiere, ‎domnule dr. McBrearty?
‎Sora Michael e a doua infirmieră, ‎dnă Wright.
‎Familia O'Donnell s-a consolat ‎cu ideea unei călugărițe,
‎precum și unii membri ai comitetului ‎mai puțini interesați de știință.
‎Și presupun că e la pat?
‎Mai bine nu presupuneți.
‎Am ajuns.
‎- 'Neața, dle doctor! ‎- 'Neața, Rosaleen!
‎Bună ziua!
‎- Domnule doctor. ‎- Mulțumesc.
‎Mă puteți informa cu privire ‎la istoricul fetei dv.?
‎- Sigur, ce istoric poate avea un copil? ‎- N-a mâncat de patru luni. Așa e?
‎Așa e.
‎Și o descrieți ca fiind sănătoasă?
‎Poate e puțin firavă.
‎Dar nu se plânge niciodată.
‎Și apetitul ei?
‎Niciodată lacom.
‎Pot să o văd pe fată?
‎Are vizitatori în clipa asta.
‎Vizitatori.
‎Tot timpul.
‎Din toate părțile.
‎Domnule O'Donnell, ce mai faceți?
‎Domnule doctor.
‎Dânsa e doamna Wright.
‎Înseamnă: „Bine ați venit!”
‎Mulțumesc.
‎Poate că…
‎Poate că veghea
‎ar fi mai bine săvârșită într-un spital.
‎Nu.
‎Nu o să-mi luați mie fetița!
‎Mulțumim.
‎Pentru deranj.
‎Nu e niciun deranj.
‎Ceva pentru copilă.
‎În cutia milei, dacă insistați.
‎E o comoară de fată.
‎O minune.
‎Mulțumesc, dle doctor.
‎Ba eu vă mulțumesc.
‎…prea scumpă cruce,
‎împodobită cu membrele blânde, delicate
‎și venerabile ‎ale Mântuitorului meu, Iisus,
‎presărată și pătată ‎cu sângele Lui prețios.
‎Bună, Anna!
‎Bună ziua!
‎Mă numesc Elizabeth Wright. ‎Îmi poți spune dna Wright. Se poate?
‎Deschide, te rog!
‎Brațele sus!
‎Jos!
‎Întoarce-te!
‎Încă o dată!
‎Și ochii larg deschiși.
‎Pari bine, Anna.
‎Ai cumva emoții?
‎De ce aș avea emoții?
‎Din cauza străinilor, ca mine.
‎Știi de ce sunt aici?
‎Să aveți grijă să nu mănânc.
‎Am venit să te veghez.
‎Nu să te opresc să mănânci.
‎Știi pericolele unui post prelungit, Anna?
‎Nu am nevoie să mănânc.
‎Eu trăiesc cu mană.
‎Cerească.
‎Și cum te simți?
‎Plină.
‎Fiul dv. nu e acasă, dle O'Donnell.
‎Pat s-a dus, Dumnezeu să-l apere.
‎Dv. nu ați fost binecuvântată?
‎Nu.
‎Văduvă.
‎Căsătoriți nici măcar un an.
‎Te ador, prea scumpă cruce,
‎împodobită cu membrele blânde,
‎delicate și venerabile ‎ale Mântuitorului meu, Iisus,
‎presărată și pătată ‎cu sângele Lui prețios.
‎Amin!
‎- Bună seara, soră! ‎- Bună seara!
‎Ei bine?
‎Am fost chemată până aici…
‎- Nu v-a forțat nimeni. Încă una? ‎- Da, încă două.
‎- Ca să-mi ofer părerea… ‎- Vă puteți oferi părerea…
‎Părerea mea profesională despre o fată
‎căreia e posibil să i se dea mâncare ‎pe ascuns.
‎Cam așa ceva.
‎Ce fel de sat înapoiat ar aduce ‎o infirmieră profesionistă
‎pentru așa ceva?
‎„Sat înapoiat”. Nu ați fost în Crimeea?
‎Asta e ideea. ‎N-are legătură cu profesia de infirmieră.
‎Sunteți plătită ca să stați degeaba ‎două săptămâni.
‎- Te plătesc eu să stai pe… ‎- Te avertizez!
‎Dovediți atunci că e o prostie!
‎Dovediți-o, apoi cărați-vă naibii acasă!
‎I-am pictat ochii.
‎După aceea.
‎Am înțeles greșit.
‎Credeam că fiul dv. a emigrat.
‎Am nevoie de copiii mei aproape.
‎Îmi pare rău.
‎Pe cei mai buni
‎îi ia devreme ca să fie îngerii Lui.
‎Să ne întoarcem?
‎Nu.
‎Aerul curat e bun pentru plămâni.
‎Sunt mari cizmele.
‎Au fost ale fratelui meu.
‎Ți-e foame?
‎Vrei niște apă?
‎Mulțumesc.
‎- Mai vrei? ‎- Nu, mulțumesc.
‎Cine e aceea?
‎Sfânta Cecilia.
‎E patroana muzicii.
‎A auzit-o cântând în inima ei.
‎O norocoasă, Sfânta Cecilia.
‎Sfânta Lucia.
‎Patroana orbilor și protectoarea văzului.
‎Sfânta Agnes. Castitate și puritate.
‎Care e preferata ta?
‎Uitați!
‎Căsătoria mistică ‎a Sfintei Ecaterina și a copilului Iisus.
‎I-a dat o verighetă, ‎dar numai ea a văzut-o.
‎Oricine poate fi ales.
‎Sfinți sau păcătoși.
‎Elisabeta a Ungariei.
‎Era văduvă.
‎Cel mai mare păcat.
‎Nu, deloc.
‎Nu la asta mă refeream.
‎Știu.
‎Familia dv. vă spune Elizabeth?
‎Sau Eliza?
‎Sau poate Betty?
‎Nu-mi spune în niciun fel.
‎Nu mai am familie.
‎Îmi pare rău.
‎Nu arată ca un copil ‎care nu a mâncat în patru luni, nu?
‎Într-adevăr.
‎Cât de puternic arde forța vitală!
‎Te simți bine, Anna?
‎Foarte bine, părinte, mulțumesc.
‎Bravo!
‎Nu te mișca!
‎Unu,
‎doi,
‎trei,
‎patru…
‎Dacă Anna se folosește
‎de vreo forță nutritivă ‎pe care încă nu o înțelegem?
‎Cum ar fi?
‎Magnetism, poate?
‎Molecule de miros?
‎Anna e mereu deranjată de vizitatori.
‎Pentru un studiu serios, ‎e nevoie de liniște și izolare.
‎Domnule doctor!
‎Mâncați pentru pacientă și pentru dv.?
‎Am fost nepoliticos.
‎Îmi cer scuze.
‎Will Byrne, ‎Daily Telegraph.
‎De la Londra.
‎Ca dumneata.
‎Speram la un interviu cu fata-minune.
‎Nu acceptă vizitatori.
‎Așa a zis doctorul.
‎Și el cui răspunde?
‎El a început totul, bunuțul doctor.
‎Scriu un articol despre fată.
‎Doar îmi fac treaba.
‎Și eu, pe a mea.
‎Poate v-aș putea lua dv. un interviu?
‎Nightingale care a venit să o păzească.
‎N-aș vorbi niciodată despre un pacient.
‎Precis nu cu un ziarist.
‎Am scris pentru zeci ‎de publicații de peste tot.
‎Deci scrieți orice pentru un șiling.
‎Ce altceva v-a adus de dincolo de mare ‎ca să fiți temnicerul unui copil?
‎Kitty.
‎Ce a mâncat Anna ultima oară?
‎Mai ții minte?
‎Trupul Mântuitorului.
‎Ziua ei de naștere și Sfânta Împărtășanie ‎au fost în aceeași zi.
‎A fost o zi binecuvântată.
‎Deci doar apă și grâu?
‎Nu, cucoană, nu doar apă și grâu.
‎E trupul și sângele lui Hristos.
‎Asta e o poveste. Mă interesează faptele.
‎Îmi pare rău.
‎Nu…
‎Pentru asta sunt aici. ‎Ca să fac diferența…
‎Eu dezgrop turba, dumneata, adevărul.
‎Așa e.
‎Și dumneata ai nevoie de povești.
‎Le notezi în carnetul acela.
‎Mulțumesc.
‎Mai ceva ca o biblie!
‎Bună, din nou!
‎Ți-am spus.
‎Nu suntem nimic fără povești.
‎Părintele Thaddeus a trecut pe aici.
‎A zis că ați cerut o lampă.
‎Da.
‎- Lumina lumânărilor nu e suficientă. ‎- Vise plăcute!
‎E important să fim atente, soră.
‎Funcționează cu lichid de ardere.
‎Somn ușor!
‎Și fitilul trebuie tăiat.
‎- Noapte bună, mamă! ‎- Mă descurc.
‎Noapte bună, Kitty!
‎Vei putea dormi cu lumina aprinsă?
‎Da, mulțumesc, domnișoară…
‎Betsy?
‎Infirmieră Wright, domnișoară.
‎- Ceva? ‎- Nu trebuie să discutăm.
‎Noapte bună, Anna!
‎Noapte bună, soră!
‎…presărată și pătată ‎cu sângele Lui prețios.
‎Amin!
‎Bună dimineața, Anna!
‎Bună dimineața…
‎Lily?
‎Dacă-mi pui porecle, ‎va trebui să-ți pun și eu ție.
‎Bună dimineața,
‎Lizzie!
‎Să-ți spun Annie?
‎Sau Annabelle?
‎Hannah, poate?
‎Dar aș fi altcineva. Nu eu.
‎Nancy.
‎Sau Nan.
‎Nan. Îmi place.
‎Ei bine, Nan…
‎îți datorez scuze.
‎Aseară…
‎ți-am răsturnat una dintre comori ‎și îmi pare rău.
‎E o buclă din părul fratelui tău?
‎Precis ți-e dor de el.
‎Știu că mamei tale îi e foarte dor.
‎Durerea e cazmaua Domnului.
‎Ce înseamnă asta?
‎Pregătește pământul.
‎Pot să-ți spun ceva?
‎Mama îmi spunea Lib.
‎Lib.
‎Doamna Lib.
‎Bucură-te, Marie, ‎cea plină de har, Domnul e cu tine.
‎Binecuvântată ești printre femei…
‎Ați văzut ceva?
‎Nu am avut ce să văd.
‎Bine.
‎'Neața, scumpo!
‎Îngerul Domnului, păzitorul meu, ‎căruia i se dă dragostea Lui…
‎Doamnă Lib?
‎Da?
‎Chiar ați fost la război?
‎Da. Întoarce-te! Ia loc, te rog!
‎Cum a fost?
‎A fost greu.
‎Am avut grijă de soldați.
‎Bărbați care văzuseră lucruri oribile.
‎Care făcuseră lucruri oribile.
‎Erau foarte bolnavi?
‎Unii erau, da.
‎Dar…
‎e un mare privilegiu.
‎Să fii cu oamenii la final.
‎Vorbesc.
‎Își spun poveștile.
‎Deschide!
‎Sufletele din purgatoriu ‎trebuie arse o vreme,
‎ca să se curețe.
‎Dar sufletele din iad ‎trebuie arse pentru totdeauna.
‎Sigur fratele tău e în rai, Anna?
‎Nu putem ști asta, doamnă Lib.
‎Credeam că v-ați întors deja la Londra.
‎Aș fi vrut eu.
‎Redactorul îmi cere depeșe zilnice
‎pe acest subiect ‎de importanță internațională.
‎Tot ce pot să-i ofer sunt ‎speculații satirice.
‎Trebuie să vă cer ajutorul iar.
‎Rugați-o pe călugăriță!
‎Dacă mă vede, o să mă ciomăgească. ‎Am păcătuit prea mult. Se vede.
‎Ar fi o poveste bună.
‎Fac bani cu ea?
‎Direct în cutia milei.
‎Bani pentru biserică?
‎Nu destul cât să merite ‎atât de mult efort.
‎Doctorul? Își face reputație?
‎Nu. Îi admiră forța vitală.
‎Dar Flynn? El deține casa ‎și e cel mai fervent dintre toți.
‎E convins că e un copil-minune.
‎Nu e niciodată acolo, dacă asta insinuați.
‎E doar mâna fetei?
‎Am privit-o până m-au durut ochii în cap.
‎Zilele astea.
‎Numai apa i-a trecut de buze.
‎E actriță.
‎Binecuvântat fie locul ‎pe care-mi așez capul!
‎În timp ce-mi pun capul pe pernă, ‎mă rog Domnului să-mi păzească sufletul.
‎Dacă e să mor înainte să mă trezesc,
‎mă rog Domnului sufletul să mi-l ia.
‎Trezește-mă acum ori niciodată,
‎sufletul să-mi…
‎De acum înainte, ‎nimeni nu se apropie de ea.
‎Cu excepția mea și a surorii Michael, ‎nimeni nu o atinge.
‎- Vă rog să plecați. ‎- Nu puteți face asta.
‎Asta presupune să o veghem. ‎Vă rog, plecați!
‎- Îi urăm fiicei noastre noapte bună. ‎- Făceți-o de pe scări! Anna, aici!
‎- Soră Michael? ‎- Sunt ordinele doctorului McBrearty?
‎- Mișcă-te! ‎- Sărutul unei mame e sacru.
‎Noapte bună!
‎Nu va dura mult.
‎Cu ce drept intervine o străină ‎între un copil și familia sa?
‎Nu mai e tocană.
‎Nicio problemă.
‎- Să văd ce pot face. ‎- Mulțumesc.
‎Dânsa e infirmiera.
‎Mulțumesc pentru ajutor.
‎Cum e mica escroacă?
‎Nu e bine.
‎Dar nici nu pare să moară de foame.
‎Sigur că nu, e hrănită.
‎Are niște trucuri bune. Al cui pion e?
‎Nu credeam că vă va păcăli așa de ușor.
‎E sinceră.
‎Zău așa!
‎Vreau să o văd.
‎O părere nouă.
‎Aș putea scoate adevărul ‎de la sfințișoară în zece minute.
‎Sunteți încrezător în puterile dv.
‎Am interzis familiei să se apropie de ea,
‎adevărul ar trebui să iasă la iveală.
‎Dacă opriți familia, opriți hrănirea.
‎Povestea fetiței care nu vrea ‎să mănânce devine adevărată.
‎Ar putea muri.
‎Nu și dacă recunosc.
‎Dacă recunosc, vor fi alungați de acasă,
‎expulzați,
‎târâți în fața judecătorului ‎pentru fals în declarații, tăinuire,
‎conspirație la fraudă.
‎Oare cei cu care ați petrecut ‎atâta timp ar suporta asta?
‎Mulțumesc, Maggie.
‎- Bună, odor! ‎- Bună!
‎Bună, Anna!
‎Du-te sus, Anna!
‎- Haide! ‎- E în regulă, scumpa mea.
‎Doamnă Wright, Rosaleen mi-a spus
‎că nu-i permiți să fie cu propriul copil.
‎Îmi pare rău.
‎Dar, pentru un raport obiectiv, ‎nimeni nu o poate atinge.
‎Nu veți înțelege niciodată.
‎Singura mea grijă, ‎ca preot paroh al familiei,
‎e ca ei să aibă liniște.
‎Atunci de ce permiteți tâmpeniile astea?
‎Nu e treaba dumitale să pui întrebări.
‎Ești aici doar ca să veghezi.
‎Atunci lăsați-mă!
‎Te ador, prea scumpă cruce,
‎împodobită cu membrele blânde,
‎delicate și venerabile ‎ale Mântuitorului meu, Iisus,
‎presărată și pătată ‎cu sângele Lui prețios.
‎Amin!
‎Uită-te în sus!
‎Uită-te la mine!
‎Deschide!
‎Scuipă!
‎E în regulă. Scuipă!
‎Salută-l pe Will din partea mea!
‎Pe domnul Byrne? Îl cunoști?
‎Îl știam când eram mici.
‎Apoi s-a dus la școală și…
‎Eu, nu.
‎Acum e ziarist.
‎Familia lui s-a baricadat în cabana sa.
‎După ce a plecat.
‎Când a venit foametea,
‎au bătut ușa în cuie pe dinăuntru.
‎De ce au făcut asta?
‎Intimitate.
‎Să evite rușinea ‎de a cădea morți pe stradă.
‎Nu.
‎Adu-i aminte de mine, da?
‎Doamnă Wright.
‎Ce s-a întâmplat?
‎Kitty mi-a spus despre familia dv. ‎Nu am știut. Îmi pare rău.
‎Ce e cu ei?
‎Partea violentă.
‎Nu erați aici.
‎I-ați fi ajutat dacă ați fi fost aici.
‎Mulțumesc.
‎Nu, te rog, mulțumesc eu.
‎Credeam că nu mă placi.
‎Îmi place cine îmi place.
‎Am avut un copil.
‎A trăit trei săptămâni și două zile.
‎Îmi pare rău.
‎Și soțul tău?
‎A dispărut la câteva zile după.
‎Putea la fel de bine să moară.
‎Te ador, prea scumpă cruce,
‎împodobită cu membrele blânde,
‎delicate și venerabile ‎ale Mântuitorului meu, Iisus,
‎presărate și pătate ‎cu sângele Lui prețios.
‎Amin!
‎Părintele Thaddeus te obligă să spui asta ‎în fiecare clipă a zilei?
‎Nu părintele Thaddeus.
‎De 33 de ori.
‎Și de ce de 33 de ori?
‎Vârsta Domnului nostru. ‎A înviat după trei zile.
‎Trei e un număr sacru.
‎E un vizitator, dnă Lib?
‎Nu. E prietenul meu.
‎'Neața, Anna!
‎Eu sunt Will. El e Barry.
‎„Nu există regat ‎prin care să nu călătoresc
‎și, fie că e zi, ‎fie că e noapte, trec nevăzut.
‎Ce sunt?”
‎Cineva invizibil,
‎care merge peste tot.
‎- Sau ceva? ‎- Fata asta nu are nevoie de indicii.
‎Vântul?
‎Domnul Byrne a călătorit în multe regate.
‎A scris despre Rusia, Punjab, Egipt.
‎Ați văzut Sfinxul din Giza?
‎Am stat pe spatele lui.
‎Înalt de 30 de metri.
‎Poftim!
‎Ce e?
‎Se numește taumatrop.
‎Trebuie să răsucești sfoara ‎între degetul mare și cel arătător.
‎E blocată sau e liberă?
‎Tu hotărăști.
‎Înăuntru. Afară.
‎- Înăuntru. Afară. ‎- „Chiar după ce…
‎pielea mi-a…
‎fost…”
‎Nimicită.
‎„…nimicită,
‎în…”
‎Trup fiind.
‎„…în trup fiind, Îl voi vedea pe Dumnezeu.
‎Îl voi vedea
‎eu însumi.”
‎Doamnă O'Donnell,
‎sigur vedeți că Anna e mai slăbită.
‎E palidă. E obosită.
‎A fost bine
‎în lunile astea, ‎până ne-ați ținut departe de ea.
‎Domnule O'Donnell,
‎nu vreți ca fiica dv. să se facă bine?
‎Mai mult decât orice.
‎Atunci rugați-o să mănânce!
‎M-a făcut să jur.
‎De ziua ei.
‎M-a pus să jur
‎să nu-i mai cer să mănânce.
‎Pentru soția mea…
‎și copiii mei!
‎E micul meu ritual.
‎Ca să-i pomenesc.
‎Deci…
‎a raportat durere?
‎Știți că Anna nu se plânge.
‎Dacă a dezvoltat capacitatea ‎de a transforma lumina în energie,
‎ca plantele?
‎Anna e în pericol.
‎Marile descoperiri ale științei,
‎de la Arhimede la Newton,
‎au părut la început magie neagră, ‎nu-i așa, dna infirmieră?
‎Nu e știință. E o prostie. ‎Vă rog, opriți veghea!
‎- Dnă Wright… ‎- Anemie, hidropizie, scorbut, pelagră…
‎Sunteți infirmieră.
‎Vă rog, nu puneți diagnostice!
‎Sunteți plătită ca să vegheați, ‎nu ca să interveniți.
‎Nu sunteți nici mama fetei, ‎nici medicul ei.
‎Ați întrecut măsura, doamnă.
‎Dacă Anna nu mănâncă, ar putea muri.
‎Vă rog, făceți-vă treaba și atât!
‎Se poate să mănânc ceva?
‎Vom mânca peste puțin timp.
‎Dacă vrea ceva de mâncare, poate mânca.
‎E supă pusă deoparte.
‎Supă ar fi minunat. Mulțumesc.
‎- Nu e caldă. ‎- E în regulă.
‎Mulțumesc, Kitty.
‎Doamnă Lib?
‎Deschide gura, te rog, Anna!
‎Dacă nu mănânci, ‎trebuie să folosesc forța.
‎Doamnă Lib, nu!
‎- Nu, vă rog! ‎- Deschide gura!
‎Altfel o să doară.
‎- Deschide gura, Anna! ‎- Nu!
‎- Te rog! ‎- Anna, gata!
‎Deschide!
‎Anna, deschide!
‎Deschide!
‎Îmi pare rău.
‎Iartă-mă!
‎Anna?
‎E totul bine?
‎Totul e bine.
‎Ești bine?
‎- Mai bine ne întoarcem. ‎- Nu.
‎- Vreau să-ți arăt ceva. ‎- Altă dată. Haide!
‎Nu dumitale.
‎Dumnealui.
‎Ai grijă, Anna!
‎Fântâna sfântă.
‎Veneam aici când eram…
‎„Întoarce pietrele din…”
‎„Bullaun.”
‎„Freacă o cârpă pe locul care doare ‎și leag-o de copac!”
‎Da.
‎„Când va putrezi,
‎durerea îți va dispărea.”
‎Mi-am trimis articolul.
‎„Ucidere lentă”.
‎Trebuie să încerci ‎cu ceilalți din comitet.
‎- O să moară. ‎- Încetează!
‎Anna?
‎Anna, sunt aici.
‎Dă-mi-o! ‎Nu poți să o duci înăuntru. Haide, Anna!
‎- Trebuie să-i pun capăt. ‎- Haide!
‎Anna!
‎Ia uite-o!
‎Doar am leșinat, mamă.
‎Te pot…
‎Te pot ajuta cu ceva?
‎Cu nimic?
‎Chiar cu nimic, Anna?
‎Vreau să dorm puțin, mamă.
‎Apoi mă voi trezi.
‎Apoi te vei trezi.
‎Cum e?
‎„Mica Anna O'Donnell,
‎ultimul copil rămas al unui țăran umil,
‎pare să nu aibă nevoie de altă hrană ‎decât de aer.”
‎Cea mai bună profesoară.
‎De ce e în scaunul ăla?
‎Domnul dr. McBrearty l-a adus.
‎L-a împrumutat de la sir Otway.
‎Până se mai întremează Anna.
‎Apleacă-te în față, te rog!
‎Inspiră!
‎Din nou.
‎Înăuntru.
‎Afară.
‎Înăuntru.
‎Afară.
‎Ridică-te!
‎Strânge-mi brațul! Strânge!
‎Mulțumesc, soră.
‎Ați venit cam devreme.
‎- Anna. ‎- La revedere!
‎- Mulțumesc. ‎- O zi bună!
‎„Mană cerească.”
‎Ai trăit cu mană cerească.
‎„Sărutul unei mame e sfânt.”
‎Nu ne înțelegeți.
‎Așa e, dar…
‎Înțeleg că mama ta ți-a dat ‎mâncare mestecată…
‎Mană cerească.
‎- Din gura ei. ‎- De la Dumnezeu.
‎- Ca să te susțină. ‎- Mană.
‎Mâncare, Anna. Mâncare.
‎Era un secret sfânt.
‎Un mister.
‎Anna.
‎Anna, trebuie să le spun.
‎Trebuie.
‎Pentru asta sunt aici, ‎ca să aflu adevărul.
‎Atunci mănâncă!
‎Dacă mama ta te-ar săruta iar?
‎Ce-ar fi…
‎dacă Dumnezeu
‎ți-ar putea da mană din nou?
‎De ce nu mănânci?
‎Te ador,
‎prea scumpă cruce,
‎împodobită cu membrele blânde,
‎delicate și venerabile…
‎Rugăciunea ta?
‎De 33 de ori.
‎În timp ce posteam.
‎Dar cu ce scop, Anna? De ce?
‎Un suflet va fi eliberat.
‎Eliberat?
‎Din iad.
‎Fratele tău?
‎Pesemne e aproape.
‎Anna,
‎postul înseamnă să sari peste o masă, ‎nu peste toate.
‎E pentru a se ispăși.
‎Trebuie să-l salvez
‎de la foc.
‎Arde tot timpul.
‎Nu.
‎Nu, doamnă Lib.
‎Așa e iadul.
‎- Nu. ‎- E neîncetat.
‎Anna, era doar un băiat.
‎Era doar un copil. De ce ar arde?
‎Ce a făcut?
‎A spus că e dublă.
‎Dublă.
‎Dragoste dublă.
‎O soră…
‎și o soție.
‎Și eu…
‎Câți ani aveai?
‎Nouă.
‎Doar o dată?
‎Dragostea e pe vecie.
‎Mi-a spus-o ca pe o poveste.
‎Ne-am căsătorit noaptea.
‎Apoi s-a îmbolnăvit.
‎N-a fost ceva sfânt. Era pedepsit.
‎Și…
‎Și mămica a spus…
‎- Că a fost vina mea că a fost luat. ‎- Nu.
‎Nu. Nu e adevărat.
‎Nu e adevărat, Anna.
‎Nu.
‎Și eu l-am iubit.
‎Aveți informații urgente ‎despre veghe, doamnă Wright?
‎Da.
‎Spuneți!
‎Anna O'Donnell e pe moarte.
‎- Doamnă Wright… ‎- Abia se poate ridica.
‎Abia se mișcă.
‎E febrilă ‎și pulsul i se accelerează cu ora.
‎Dacă aveți probleme medicale legate ‎de pacientă,
‎vă rog să veniți la mine, ‎decât să-i chemați pe toți…
‎Veghea a zădărnicit singurul lucru ‎care a ținut-o în viață
‎în ultimele patru luni.
‎Continuați!
‎Mama Annei, doamna O'Donnell,
‎a hrănit-o din gura ei.
‎Îi ia fața în mâini, o sărută ‎de bună dimineața și noapte bună
‎și își hrănește fiica cu fiecare sărut.
‎Ca o pasăre.
‎Acum că aveți răspunsul, ‎vă implor, trebuie să opriți veghea
‎și să faceți orice efort ‎să nu o lăsați să moară!
‎Minciuni!
‎Nu mint.
‎A fost o mare greșeală ‎să aducem o infirmieră aici.
‎O infirmieră engleză.
‎Ce motiv am să mint?
‎„Ucidere lentă”, doamnă Wright.
‎Vorbește cu ziaristul! ‎Nu dânsa a scris asta.
‎Cum altfel ar fi putut să o vadă ‎pe fata care postește?
‎Interogați-l atunci pe dl Byrne, ‎nu pe mine!
‎A împiedicat-o ‎pe fetiță să-și vadă mama și tatăl,
‎dar a dat-o pe mâna unui ziarist.
‎Am făcut doar ce mi-ați cerut.
‎Soră Michael,
‎ați observat această practică ‎între mamă și copil?
‎Eu…
‎nu am observat-o, sir Otway.
‎- Iată! Minciuni! ‎- Nu mint.
‎- A inventat totul. ‎- Nu mint.
‎- Nu trebuia să vină. ‎- Vă spun adevărul.
‎Poate ar trebui să o întrebăm pe Anna.
‎Foarte bine.
‎Aduceți-l pe copil!
‎Intrați!
‎Iat-o!
‎Anna,
‎doamna Wright ne-a împărtășit un lucru
‎pe care l-a observat
‎între tine și mama ta.
‎Mama ta te hrănește, Anna?
‎Îți dă mâncare din gura ei în gura ta?
‎Să întreb mai simplu, dacă se poate.
‎Ai mâncat ceva
‎în ultimele patru luni, Anna?
‎Mană cerească.
‎Atât.
‎Bravo, Anna!
‎Veți continua veghea conform planului, ‎doamnă Wright.
‎- Neghiobilor. ‎- Dle Ryan, veghea va continua.
‎Tocmai ne-a spus. A găsit motivul.
‎Am fost de acord cu veghea
‎și o vom duce la capăt.
‎Voi avea grijă de ea până moare.
‎Așa cum am mai făcut de multe ori.
‎Nu mai am nimic de spus.
‎Voi face o liturghie solemnă ‎mâine-seară, pentru tine.
‎Să ne rugăm pentru tărie și speranță
‎și pentru însănătoșirea ta, Anna.
‎Mulțumesc, părinte.
‎Bravo, fetița mea!
‎Bravo! Gata.
‎Gata.
‎Întinde-te! Haide!
‎Așa. Închide ochii!
‎E pe moarte.
‎E aleasă.
‎Nu e aleasă. E un copil.
‎- Nu ne cunoașteți. ‎- Stați!
‎Sigur e așa în multe privințe.
‎Și sigur există multe lucruri ‎pe care nu le înțeleg.
‎Dar cunosc suferința
‎și pierderea.
‎Și cunosc durerea de a pierde un copil.
‎Nu am…
‎Să o lăsați pe Anna să moară ‎când ați fi putut preveni asta
‎e un lucru teribil.
‎Asta e pentru salvarea ei.
‎Poate o sărutați iar de noaptea bună?
‎Sau de bună dimineața.
‎- Sau de la revedere. ‎- Viața asta e tare scurtă.
‎Următoarea e pentru eternitate.
‎Copiii mei vor fi în rai.
‎E o nebunie.
‎- E o nebunie, Lib. ‎- Bine. Nu ajuta! E în regulă.
‎- Nu poți lua un copil din familia lui. ‎- Nu o vor.
‎I-ai înțeles greșit pe oamenii ăștia, ‎pe oamenii mei.
‎Omul ăla o iubește.
‎Iubirea necesită acțiune, intervenție, ‎la un moment dat.
‎- Nu doar nepăsare. ‎- Credința, rugăciunea e acțiunea lui.
‎- Nu înțelegi. ‎- Poate că da. Poate.
‎Dar nu e un fapt filosofic ‎pe care să-l putem dezbate.
‎E vorba de viața unui copil ‎și ei o omoară.
‎Ai scris despre asta. Sau ai mințit?
‎- Mama și tatăl ei… ‎- Au dezamăgit-o.
‎- Nu e… ‎- Mă ajuți?
‎Familia va fi la slujbă diseară. ‎E ultima mea șansă să o ajut.
‎Te rog!
‎Soarele apune la nouă. Vii la fântână?
‎Ar putea fi ceva nou ‎pentru fiecare dintre noi.
‎O poveste nouă. O viață nouă.
‎Nu vreau asta.
‎Nu-ți cer să te îndrăgostești de mine.
‎Îți cer să mă ajuți…
‎și poate să trăiești altfel, ‎să găsești mulțumire în alt loc. Nu.
‎Dacă nu vrei să vii…
‎Mi-ar plăcea…
‎Vreau să vii.
‎Dacă nu vrei, ne poți duce până la Dublin?
‎Atât. Nimic altceva.
‎Nu-i puțin ce-mi ceri.
‎E răpire, Lib. Am ajunge la închisoare.
‎Nu-ți dorești ca cineva ‎să fi luptat pentru familia ta?
‎Îmi pare rău. Îmi pare atât de rău!
‎Will, nu!
‎Te rog! Îmi pare rău.
‎Anna.
‎Anna, vreau să te trezești.
‎Anna.
‎Mă duc la Domnul?
‎Da.
‎E aproape timpul.
‎Anna se duce la Dumnezeu.
‎Anna o să moară acum.
‎Dacă…
‎după ce Anna moare,
‎tu te trezești.
‎O altă fetiță.
‎De nouă ani.
‎Nu i s-a întâmplat nimic rău ‎acestei fetițe.
‎Cum să o cheme?
‎Păi?
‎Nan.
‎Sigur că da.
‎Anna o să moară.
‎Da.
‎Anna o să moară,
‎dar Nan o să trăiască.
‎E timpul să mergi la Dumnezeu.
‎E în ordine.
‎E în regulă. Sunt aici.
‎Închide ochii!
‎Haide!
‎Așa.
‎Rămas-bun, Anna!
‎Nan?
‎Te poți trezi acum, Nan.
‎Nan?
‎Sunt Nan?
‎Da.
‎Da, tu ești Nan.
‎Totul e aici.
‎„8:22 seara. Congestie pulmonară severă.
‎8:43 seara. Delir.
‎8:49 seara. Respirație îngreunată.
‎Bătăi neregulate ale inimii.
‎8:57 seara.
‎Deces.”
‎Mă nedumerește…
‎cum a luat foc cabana,
‎doamnă Wright?
‎Recunosc,
‎când a murit, am fost frenetică.
‎Când am încercat să o resuscitez,
‎fust…
‎Lampa.
‎Cred că rochia mea a răsturnat-o.
‎Ați fost angajată să o vegheați ‎și ne-ați lăsat cu o mână de cenușă.
‎Nici măcar oasele ei? Cât au încercat?
‎- Dificultăți agravate de ploi abundente. ‎- Incredibil!
‎Ruinele vor deveni un altar.
‎Termină cu prostiile, Flynn!
‎Dacă ar fi deschis cadavrul,
‎ar fi găsit un copil înfometat ‎până la moarte.
‎Doar sfințenie ar fi găsit acolo.
‎Primul nostru sfânt de la Evul Mediu.
‎- Părinte, pentru Dumnezeu! ‎- Nu s-a dovedit nimic, Flynn.
‎Așa e.
‎Pentru că această femeie ‎a distrus orice dovadă de miracol,
‎dând foc la casă.
‎Iisuse!
‎E o acuzație?
‎Sigur că e o acuzație.
‎- E o chestie care ține de poliție. ‎- Destul!
‎Cea mai presantă întrebare,
‎după cum văd,
‎e cât de multă răspundere poartă ‎o infirmieră,
‎acționând în calitate de servitor
‎al comitetului acestuia?
‎Veți rămâne aici
‎până când comisarul-șef spune ‎că puteți pleca.
‎Și e de la sine înțeles
‎că nu veți primi plata.
‎Doare?
‎Teribil.
‎Că au permis să dureze atât de mult.
‎Că o fetiță a trebuit să moară.
‎Oamenii aceia!
‎Pot să…
‎vă întreb ceva?
‎Înainte să vă găsesc aseară,
‎cred că am avut o viziune.
‎Eram prea neliniștită ‎ca să rămân până la sfârșitul slujbei.
‎Și, în drum spre casă,
‎am văzut…
‎un înger
‎călare pe un cal,
‎plecând cu Anna.
‎S-a dus într-un loc mai bun?
‎Îmi puteți promite asta?
‎Vă promit.
‎„Deci, din lipsă de cadavru,
‎celebra fată care a ținut post
‎a fost declarată moartă în lipsă.
‎Nu e nimeni de vină.
‎Nu se atribuie nicio vină
‎tatălui și mamei
‎care l-au lăsat pe copil
‎să se prăpădească.
‎Și nici nu sunt acuzații
‎împotriva bătrânului medic
‎care s-a amăgit
‎că a descoperit Fântâna Tinereții.
‎Nici comitetul autoproclamat nu e nevoit
‎să explice ‎de ce a supravegheat înfometarea
‎a încă unui copil irlandez.
‎Poate că nu doar un sat ‎se adună ca să jelească ce a pierdut
‎și să se căiască de păcatele de omisiune,
‎și nici măcar o națiune.
‎În întreg imperiul
‎nu sunt oare copiii lăsați să se întindă ‎și să moară în șanțuri și jgheaburi,
‎în fiecare noapte a anului?
‎Ce lume tristă,
‎prea flămândă ca să vadă minunea
‎fiecărui copil obișnuit.”
‎Doamnă Lib?
‎Pasageri ai ‎SS Northumberland, ‎spre Sydney.
‎Deschideți porțile!
‎- Numele? ‎- Elizabeth Cheshire.
‎C-h-e-s-h-i-re.
‎Wilkie Cheshire.
‎Cum te cheamă?
‎E în regulă, dragă. Spune!
‎Nan Cheshire.
‎Bine. Pe aici!
‎Mulțumim.
‎Următorul!
‎Înăuntru. Afară.
‎Subtitrarea: Andra Foca