Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ДИВО
Вітаю.
Це початок.
Початок фільму «Диво».
Люди, яких ви тут побачите,
персонажі,
вірять у свої історії абсолютно віддано.
Ми ніщо без історій,
тож запрошуємо вас повірити в цю.
Зараз 1862 рік.
Ми покинули Англію і вирушили в Ірландію.
Великий голод досі відкидає довгу тінь,
і ірландці звинувачують у цих спустошеннях Англію.
Ось сидить медсестра.
Англійська медсестра.
Подорожує сама.
І з неї ми починаємо.
Ти англійська медсестра.
Хіба?
Я чекаю на черницю і медсестру, і ти не черниця.
Ні.
Меґґі!
Я думала, що житиму в сім'ї дівчинки. В О'Доннелів.
Пробач, що розчарувала.
Ні, я просто…
Їм тебе ніде розмістити. О'Доннели живуть за селом.
Ви із черницею житимете тут.
А навіщо черниця?
Вітаємо в Ірландії.
Твоя кімната.
О восьмій приходь снідати.
Доброго ранку.
Ви приїхали ставити на Анні експерименти?
Ні. Ти її знаєш?
Тут усі всіх знають, пані Райт.
Ми сиділи за однією партою.
Правда?
Бог благословив вас дочками, пані Раян.
Моя лише одна. Рештою благословили першу пані Раян.
Мене радше ошукали.
Пані Райт, комісія чекає.
Хай поснідає.
Будь ласка.
Дякую.
-Нагляд триватиме два тижні. -Вирішили два тижні.
-Це надто довго. -Він має бути ретельний.
У селищі рояться туристи, що приїздять
повитріщатися на дитя.
І газети.
Коли нас припинять висміювати через чиїсь журналістські бажання?
-Це була медична стаття. -У державній газеті.
Панове, можна спитати?
Мені ніхто не сказав, що саме з дівчинкою не так.
Нічого.
Дуже добре.
Я повертаюся на свою роботу в Англії.
Анна О'Доннел не їсть.
Якщо пацієнт відмовляється їсти, застосовують силу.
Дівчину не можна змушувати.
Ані допитувати, ані цькувати.
Але не можна відмовляти їй у їжі, якщо вона попросить.
Дівчинка дивом живе без їжі
з 11-го дня народження.
Вона це робить не «дивом».
Мета нагляду — установити,
як саме Анна О'Доннел стільки прожила без їжі.
-Ви просите нас наглядати за нею? -Так.
Ми пропонуємо восьмигодинні зміни,
зміна чергування о п'ятій ранку,
о першій дня і о дев'ятій вечора.
Вас влаштовує?
Між вами двома не має бути комунікацій.
Чотирнадцятого дня
кожна з вас представить окремі свідчення.
Скільки часу минуло, відколи вона їла востаннє?
Чотири місяці.
Це неможливо.
Докторе Макбрірті, а чому не дві медсестри?
Сестра Майкл — друга медсестра, пані Райт.
Родину О'Доннел трохи заспокоїло те, що буде черниця.
Як і членів комісії, які менше довіряють науці.
Гадаю, вона прикута до ліжка?
Краще не гадати.
Ми прийшли.
-Доброго ранку, докторе. -Вітаю, Розалін.
Вітаю.
Добридень.
-Лікарю. -Дякую.
Пані О'Доннел, можна історію вашої доньки?
Звісно, яка в дитини історія?
Вона не їла чотири місяці. Це так?
Це так.
І, кажете, вона здорова?
Може, трохи тендітна.
Та вона не скаржиться.
А її апетит?
Не буває голодна.
Я можу побачити дівчинку?
У неї зараз відвідувачі.
Відвідувачі.
Постійно.
Звідусіль.
Пане О'Доннел, як ви?
Лікарю.
Це пані Райт.
Це означає: «Вам тут раді».
Дякую.
Можливо…
Я думаю, нагляд
було б доречніше проводити в лікарні.
Ні.
Ви не заберете мою дівчинку.
Дякуємо.
За ваш клопіт.
Жодних клопотів.
Щось для дівчинки.
Якщо наполягаєте, на благодійність.
Вона коштовність.
Диво.
Дякую, лікарю.
Дякую вам, медсестро Райт.
…найцінніший хресте,
прикрашений ніжними, тендітними й шанованими кінцівками Ісуса-Спасителя,
окроплений його дорогоцінною кров'ю.
Вітаю, Анно.
Здрастуйте.
Я Елізабет Райт. Можеш звати мене пані Райт. Дозволиш?
Відкрий, будь ласка.
Руки вгору.
Униз.
Розвернися.
Знову повернися.
Широко розплющ очі.
Схоже, з тобою все добре.
Ти іноді нервуєш?
Чого б мені нервувати?
Через незнайомців, таких, як я.
Ти знаєш, чому я тут?
Упевнитися, що я не їм.
Я тут спостерігати.
А не забороняти їсти.
Ти знаєш про небезпеку задовгого посту?
Мені не треба їсти.
Я живу на манні.
Небесній.
І як це відчувається?
Достатньо.
Ваш син не вдома, пане О'Доннел.
Пат пішов від нас, бережи його Бог.
Вас Господь не нагородив?
Ні.
Я вдова.
Шлюб тривав менше року.
Поклоняюся тобі, найцінніший хресте,
прикрашений ніжними, тендітними й шанованими кінцівками Ісуса-Спасителя,
окроплений його дорогоцінною кров'ю.
Амінь.
-Добрий вечір, сестро. -Добрий вечір.
Ну що?
Мене викликали аж сюди…
-Вас не змушували. Ще? -Так, ще два.
-Задля моєї професійної думки… -Дай мені твою професійну…
Моєї професійної думки про дівчинку,
якій можуть якось таємно класти їжу в рот.
Ніби саме так.
Яке ненормальне село викликає професійну медсестру
заради такого?
«Ненормальне село». Ви не працювали медсестрою в Криму?
Я це й кажу, пане Раян. Це не робота для медсестри.
Вам добре платять за те, щоб два тижні сидіти на дупі.
-Я заплачу, якщо сядеш на мій… -Попереджаю!
То доведіть, що це маячня.
Доведіть, що це маячня, і котіться звідси.
Йому домалювали очі.
Уже потім.
Я неправильно зрозуміла.
Я думала, ваш син емігрував.
Діти потрібні мені поруч.
Пробачте.
Найкращих…
він забирає рано, щоб були янголами.
Повертаймося?
Ні.
Свіже повітря корисно для легенів.
Великі черевики.
Це братові.
Ти голодна?
Води хочеш?
Дякую.
-Ще? -Ні, дякую.
Хто це?
Свята Цецилія.
Покровителька музики.
Музика грала в її серці.
Пощастило святій Цецилії.
Свята Луція.
Покровителька сліпих і захисниця зору.
Свята Агнеса. Чистота й непорочність.
Яка твоя улюблена?
Ось, дивіться.
Містичне заручення святої Катерини з немовлям Ісусом.
Він дав їй обручку, яку бачила лише вона.
Обрати можуть будь-кого.
Святого чи грішника.
Єлизавета Угорська.
Була вдовою.
Найгірший з гріхів.
Ні. Зовсім ні.
Я не це мала на увазі.
Я знаю.
Ваша родина називає вас Єлизаветою?
Чи Елізою?
Чи, може, Бетті?
Вони мене ніяк не кличуть.
Я більше не маю родини.
Співчуваю.
Вона не схожа на дитину, що не їла чотири місяці, правда?
І справді.
Як сильно горить життєва сила.
Анно, ти добре почуваєшся?
Дуже добре, отче, дякую.
Розумничка.
Не рухайся.
Один…
два…
три…
чотири…
А раптом Анна притягує
якусь поживну силу, якої ми ще не розуміємо?
Наприклад?
Може, магнетизм?
Молекули запаху?
До Анни постійно ходять відвідувачі.
Для серйозного дослідження потрібні тиша й ізоляція, лікарю.
Лікарю.
Їсте і за себе, і за пацієнтку?
Це було грубо.
Вибачте.
Віл Берн, «Дейлі Телеґраф».
З Лондону.
Як і ви.
Сподівався на інтерв'ю з диво-дівчинкою.
Вона не приймає гостей.
Наказ лікаря.
А хто віддає накази йому?
Це все почав він, добрий лікар.
Я пишу статтю про дівчинку.
Просто виконую роботу.
Як і я свою.
Можливо, ви дасте інтерв'ю?
Медсестра Кримської війни доглядає дівчинку.
Я не розповідатиму про пацієнтку.
Точно не журналісту.
Щоб ви знали, я писав для дюжин видань, по всьому світу.
То ви за шилінг напишете все.
А що ще привело вас за море грати тюремника для дитини?
Кітті.
Що останнє їла Анна?
Ви пам'ятаєте?
Плоть нашого Спасителя.
Її день народження був одного дня з її Святим Причастям.
Благословенний день.
Лише вода й пшениця?
Ні, пані, не лише вода й пшениця.
Це тіло й кров Христа.
Це історія, Кітті. Мені потрібні факти.
Пробачте.
Я не…
Для того я тут. Відрізняти…
Я рию землю, а ви риєте правду.
Саме так.
Вам теж потрібні історії.
Ви їх записуєте у свою книжку.
Дякую.
Непогана вийде Біблія.
Вітаю знову.
Я ж казала.
Ми ніщо без історій.
Заходив панотець Тадеус.
Він сказав, ви просили лампу.
Просила.
-Свічки не вистачає і наполовину. -Солодких снів, люба.
Сестро, важливо пильнувати.
Працює на горючій рідині.
Спи міцно, люба.
І треба тримати гніт підрізаним.
-Добраніч, мамо. -Я впораюся.
Добраніч, Кітті.
Ти зможеш спати зі світлом?
Так, дякую, пані…
Бетсі?
Я для тебе сестра Райт, панянко.
-Щось є? -Ми не маємо спілкуватися.
Добраніч, Анно.
Добраніч, сестро.
…окроплений його дорогоцінною кров'ю.
Амінь.
Доброго ранку, Анно.
Доброго ранку…
Лілі?
Якщо вигадуватимеш мені імена, я вигадуватиму їх тобі.
Доброго ранку,
Ліззі.
Звати тебе Анні?
Чи Аннабель?
Може, Ганна?
Але тоді я буду кимось іншим. Не собою.
Ненсі.
Або Нен.
Нен. Нен мені подобається.
Що ж, Нен…
я маю вибачитися.
Увечері…
я повалила твій скарб, і мені дуже шкода.
Це пасмо волосся твого брата?
Ти за ним сумуєш.
Твоїй мамі його страшенно бракує.
Смуток — це Божа лопата.
Що це означає?
Він готує землю.
Розповісти тобі дещо?
Мама називала мене Ліб.
Ліб.
Пані Ліб.
Радуйся, Маріє, благодаті повна, Господь з Тобою.
Благословенна Ти між жінками…
Щось бачили?
Там нема чого бачити.
Так.
Доброго ранку, люба.
Янголе Божий, хранителю милий, Божої любові сповнений…
Пані Ліб?
Так?
Правда, що ви були на війні?
Так. Повернися. Сядь, будь ласка.
Як там було?
Важко.
Я доглядала солдатів.
Людей, які бачили жахливі речі.
Які робили жахливі речі.
Вони були дуже хворі?
Деякі — так.
Але…
це великий привілей.
Бути з людьми до їхнього кінця.
Вони говорять.
Розповідають свої історії.
Відкрий.
Душі в чистилищі мають горіти деякий час,
щоб очиститися.
А душі в пеклі мають горіти вічно.
Анно, твій брат точно на небесах?
Нам це невідомо, пані Ліб.
Я думала, ви вже повертаєтеся в Лондон.
Якби ж то.
Мій редактор вимагає щоденних звітів у цій справі міжнародного значення.
Зараз я можу надавати лише сатиричні здогадки.
Я маю знов просити вашої допомоги.
Попросіть черницю.
Якщо вона мене побачить, відшмагає різками. Я забагато грішив.
Вийшла б гарна історія.
На ній заробляють?
Лише благодійна коробка.
Гроші для церкви?
Недостатньо, щоб було варте зусиль.
Лікар? Заробляє собі ім'я?
Ні. Він захоплюється її життєвою силою.
А Флін? Йому належить їхній дім, і він найрелігійніший з них усіх.
Він одержимий тим, що вона — це диво.
Його там не буває, якщо ви про це.
То це все робить сама дівчинка?
Я за нею стежила, доки очі не висохли.
Цими днями крізь її губи не проходило ніщо, крім води.
Вона акторка.
Боже, благослови моє ліжко.
Коли я збираюся спати лягти, молю Бога мою душу берегти.
Якщо я маю померти уві сні,
хай душу мою забере Він собі.
Проснуся я чи не проснусь,
душа моя…
Більше нікому до неї не підходити.
Лише я та сестра Майкл її торкатимемося.
-Я попрошу вас піти. -Ви не можете.
Це вимога нагляду. Прошу, ідіть.
-Ми бажаємо доньці на добраніч. -Робіть це зі сходів. Анно, сюди.
-Сестро Майкл? -Це наказ доктора Макбрірті?
-Ідіть. -Поцілунок матері священний.
Добраніч.
Це ненадовго.
Яке право має незнайомка ставати між дитиною і її людьми?
Рагу немає.
Без проблем.
-Я подивлюся, що є. -Дякую.
Це медсестра.
Дякую за допомогу.
Як мала симулянтка?
Нездужає.
Але й не вмирає з голоду.
Звісно, ні — її годують.
У неї гарні фокуси. Чий вона пішак?
Не думав, що вона вас так легко ошукає.
Вона щира.
Беріть.
Пустіть мене до неї.
Свіжий погляд.
Я витягну правду з вашої святої за десять хвилин.
А ви в собі не сумніваєтеся.
Я не пускаю до неї родину,
тож правда має скоро випливти.
Прогнавши сім'ю, ви припините годування.
Ця історія про дівчинку, яка не хоче їсти, стає правдою.
Вона може померти.
Якщо вони не зізнаються.
Якщо зізнаються, їх виженуть з дому,
відлучать від церкви,
притягнуть до судді за введення в оману, приховування
і змову з метою обману.
Думаєте, ті, з ким ви проводите час, із цим змиряться?
Дякую, Меґґі.
-Привіт, люба. -Привіт.
Привіт, Анно.
Іди, будь ласка, нагору.
-Ну ж бо. -Сонечко, усе добре.
Пані Райт, Розалін каже,
ви їй не дозволяєте бути з рідною дитиною.
Пробачте.
Але для об'єктивності звіту її ніхто не може торкатися.
Вам не зрозуміти.
Як їхній парафіяльний священник,
я лише хочу, щоб вони знайшли спокій.
То навіщо ви дозволяєте цей нонсенс?
Медсестро, ваша задача — не сумніватися в нас.
Ви тут лише для спостереження.
То дозвольте мені.
Поклоняюся тобі, найцінніший хресте,
прикрашений ніжними, тендітними й шанованими кінцівками Ісуса-Спасителя,
окроплений його дорогоцінною кров'ю.
Амінь.
Дивись угору.
На мене.
Відкрий рот.
Виплюнь.
Усе гаразд. Виплюнь.
Перекажіть мої вітання Вілу.
Пану Берну? Ви його знаєте?
Знала в дитинстві.
Потім він пішов у школу…
а я ні.
Тепер він чоловік з газети.
Його сім'я замкнулася в хатині.
Коли він пішов.
Коли прийшов голод,
вони забили двері зсередини.
Навіщо вони так?
Для приватності.
Щоб уберегтися від сорому впасти мертвими на вулиці.
Ні.
Перекажете мої вітання?
Пані Райт.
Що таке?
Кітті розповіла про вашу родину. Я не знала. Мені шкода.
А що вони?
Найкривавіше.
Вас тут не було.
Інакше ви б їм допомогли.
Дякую.
Ні, прошу. Це я тобі дякую.
Я думала, я тобі не подобаюся.
Усе мені подобається.
Я мала дитину.
Вона прожила три тижні й два дні.
Співчуваю.
А твій чоловік?
Зник кілька днів по тому.
Усе одно що помер.
Поклоняюся тобі, найцінніший хресте,
прикрашений ніжними, тендітними й шанованими кінцівками Ісуса-Спасителя,
окроплений його дорогоцінною кров'ю.
Амінь.
Панотець Тадеус змушує тебе промовляти це щохвилини?
Не панотець Тадеус.
Тридцять три рази.
І чому тридцять три рази?
Вік нашого Господа. Він воскрес через три дні.
Три — священне число.
Пані Ліб, це відвідувач?
Ні, це мій друг.
Доброго ранку, Анно.
Я Віл. Це Баррі.
«Немає царства, яким я не мандрував,
і день зараз чи ніч — мене ніхто не бачить.
Що я?»
Хтось невидимий,
хто ходить усюди.
-Чи щось? -Дівчинці не потрібні підказки.
Вітер?
Пан Берн мандрував багатьма королівствами.
Він писав про Росію, Пенджаб, Єгипет.
Ви бачили Сфінкса в Гізі?
Навіть сидів на його спині.
Двадцять метрів заввишки.
Тримай.
Що це?
Це називається «тавматроп».
Треба крутити нитку великим і вказівним пальцями.
Вона в клітці чи вільна?
Це тобі вирішувати.
У клітці. Вільна.
«І хоча моя…
шкіра була…
знищ…»
Знищена.
«…знищена,
у моїй…»
Плоті.
«…плоті я побачу Бога.
Я сам
побачу його».
Пані О'Доннел,
ви бачите, що Анна слабшає.
Вона бліда. Вона втомлена.
З нею все було чудово…
усі ці місяці, поки ви не прогнали нас від неї.
Пане О'Доннел,
ви хочете, щоб дочка одужала?
Понад усе.
Тоді попросіть її їсти.
Вона змусила присягтися.
На її день народження.
Змусила присягтися,
що я більше не проситиму її їсти.
За мою дружину…
і моїх дітей.
Це мій маленький ритуал.
Щоб пам'ятати їх.
Отже…
вона скаржиться на біль?
Ви знаєте, що Анна не скаржиться.
А раптом вона виробила здатність перетворювати сонячне світло на енергію,
як рослини?
Анна в небезпеці.
Великі наукові відкриття,
від Архімеда до Ньютона,
завжди спочатку здавалися чорною магією, хіба ні, медсестро?
Це не наука. Це маячня. Будь ласка. Припиніть нагляд.
-Пані Райт… -Анемія, водянка, цинга, пелагра…
Ви медсестра.
Будь ласка, не ставте діагнозів.
Вам платять за нагляд, а не втручання.
Ви дівчинці ні матір, ні лікар.
Ви багато на себе берете.
Без їжі Анна може померти.
Будь ласка, виконуйте свою роботу.
Можна мені щось поїсти?
Ми невдовзі їстимемо.
Якщо хоче їсти, хай їсть.
На боковій дошці суп.
Суп було б чудово. Дякую.
-Він не гарячий. -Нічого.
Дякую, Кітті.
Пані Ліб?
Анно, відкрий рота.
Якщо ти не їстимеш, я застосую силу.
Пані Ліб, ні.
-Ні, будь ласка. -Відкрий рота.
Інакше буде боляче.
-Анно, відкрий рота. -Ні.
-Будь ласка. -Анно, ляж!
Відкрий.
Анно, відкрий!
Відкрий.
Вибач.
Пробач мені.
Анно?
Усе гаразд?
Усе добре.
Усе нормально?
-Треба повертатися. -Ні.
-Я дещо покажу. -Іншим разом, Анно. Ходімо.
Не вам.
Вам.
Обережно, Анно.
Святий колодязь.
Ми сюди приходили, коли…
«Перетвори камінь на…»
«Буллаун».
«Буллаун.
Потри ганчіркою де болить і пов'яжи її на глід».
Так.
«Коли вона згниє,
твій біль мине».
Я надіслав статтю.
«Повільне вбивство».
Поговори з іншими членами комісії.
-Вона помре. -Припини.
Анно?
Анно, я тут.
Дай її мені. Ти не можеш її занести. Ходімо, Анно.
-Ліб, це треба припинити. -Ходімо.
Анно!
Ось вона.
Мамо, я просто зомліла.
Я…
можу тобі щось принести?
Нічого?
Зовсім нічого, Анно?
Мамо, я трохи посплю.
А тоді я прокинуся.
Тоді прокинешся.
Як вона?
«Маленька Анна О'Доннел,
останнє дитя скромного чоловіка з боліт, яке вижило,
не потребує ніякого харчування, крім повітря».
Найкраща моя вчителька.
Чому вона у візку?
Його привіз доктор Макбрірті.
Позичив у сера Отвея.
Доки Анна не встане на ноги.
Анно, нахилися вперед.
Вдихни.
І ще раз.
У клітці.
Вільна.
У клітці.
Вільна.
Сідай.
Стисни мою руку. Стисни.
Дякую, сестро.
Ви трохи зарано.
-Анно. -До побачення.
-Дякую. -Гарного дня.
«Манна небесна».
Ти жила на манні небесній.
«Поцілунок матері священний».
Ви нас не розумієте.
Ні, але…
Я розумію, що твоя матір плювала пережовану їжу…
Манна з небес.
-З її рота. -Від Бога.
-Щоб підтримувати тебе. -Манна.
Їжа, Анно. Їжа.
Це був святий секрет.
Таїнство.
Анно.
Анно, я мушу доповісти.
Я мушу.
Для того я тут — установити правду.
Тоді їж.
А якби мама тебе знов цілувала?
Якби…
якби Бог
знов міг давати манну?
Анно, чому ти не їси?
Поклоняюся тобі…
найцінніший хресте,
прикрашений ніжними,
тендітними й шанованими кінцівками…
Твоя молитва?
Тридцять три рази.
Під час посту.
Але з якою метою, Анно? Навіщо?
Одна душа звільниться.
Звільниться?
З пекла.
Твій брат?
Він уже так близько.
Анно,
піст — це пропуск одного прийому їжі, а не всіх.
Це спокута.
Я маю його врятувати
від усього горіння.
Він постійно палає.
Ні.
Ні, пані Ліб.
Це пекло.
-Ні. -Це невпинно.
Анно, він був лише хлопчиком.
Він був дитиною. Чому дитина горітиме?
Що він зробив?
Він сказав, вона подвійна.
Подвійна?
Подвійна любов.
До сестри…
і дружини.
І я…
Скільки тобі було?
Дев'ять.
Лише раз?
Кохання вічне.
Він розповідав так, наче це історія.
Ми одружилися вночі.
І потім він захворів.
Це не була свята подія. Його покарали.
І…
і мама сказала…
-Що він узяв мою провину. -Ні.
Ні. Це неправда.
Це неправда, Анно.
Ні.
Я його теж кохала.
У вас термінова інформація щодо нагляду, пані Райт?
Так.
Кажіть.
Анна О'Доннел помирає.
-Пані Райт… -Вона ледве стоїть.
Ледве рухається.
У неї гарячка, пульс прискорюється щогодини.
Якщо у вас є медичні побоювання щодо пацієнта,
будь ласка, приходьте до мене, а не викликайте всіх…
Наш нагляд перервав єдину річ, яка її підтримувала
останні чотири місяці.
Продовжуйте.
Мати Анни, пані О'Доннел,
передавала їй їжу зі свого рота.
Вона прикривала її обличчя і передавала їжу вранці та ввечері,
годуючи дочку з кожним поцілунком.
Як пташка.
Тепер, коли у вас є відповідь, я благаю вас, припиніть нагляд
і докладіть зусиль, щоб не дати дівчинці померти.
Брехня.
Я не брешу.
Це була помилка, жахлива помилка, викликати сюди медсестру.
Англійську.
Який мені сенс брехати?
«Повільне вбивство», пані Райт.
Поговоріть з журналістом. Це не вона писала.
А як ще він побачив дівчинку, що поститься?
Спитайте пана Берна, а не мене.
Заборонили дівчинці бачитися з матір'ю та батьком,
але віддали її журналісту.
Я робила лише те, що мене просили.
Сестро Майкл,
ви спостерігали такі практики між матір'ю та дитиною?
Я…
ні, сере Отвей.
-Ось. Брехня. -Я не брешу.
-Вона все вигадує. -Я не брешу.
-Дарма вона приїхала. -Я кажу правду.
Мабуть, варто запитати саму Анну.
Дуже добре.
Приведіть дитину.
Заходьте.
Ось вона.
Анно,
пані Райт поділилася з нами
тим, що вона бачила
між тобою і твоєю матір'ю.
Анно, мати тебе годує?
Передає їжу зі свого рота до твого?
Дозвольте поставити конкретніше запитання.
Ти що-небудь їла
за останні чотири місяці?
Манну небесну.
І все.
Молодець, Анно.
Ви продовжите нагляд, як і планували, пані Райт.
-Дурні. -Пане Раян, нагляд продовжиться.
Вона ж нам сказала. Вона встановила причину.
Ми всі погодилися на нагляд,
і ми дотримаємо його до кінця.
Я сидітиму з нею до її смерті.
Як уже робила багато разів.
Більше мені нічого сказати.
Завтра ввечері я відслужу для тебе урочисту месу.
Помолимося за силу й надію,
а також за твоє одужання.
Дякую, отче.
Молодець.
Молодець. Усе.
Усе.
Лягай. Ну ж бо.
Ось так. Заплющуй очі.
Вона помирає.
Її обрано.
Її не обрано — вона дитина.
-Ви нас не знаєте. -Чекайте.
Я впевнена, що це саме так і є.
І впевнена, що я багато чого не розумію про ваше життя.
Але я знаю горе
й утрату.
І біль від утрати дитини мені знайомий.
Я не…
Кинути Анну помирати, коли можна це відвернути —
це жахливо.
Це для її спасіння.
Може, ви її знов цілуватимете на ніч?
Або вранці.
-Або на прощання. -Це життя коротке, пані Райт.
Наступне — вічне.
Мої діти будуть на небесах.
Це божевілля.
-Ліб, це божевілля. -Добре, не допомагай.
-Ти не можеш забрати дитину в родини. -Вони її не хочуть.
Ти зовсім не розумієш цей народ, мій народ. Той чоловік її любить.
Любов вимагає дій, втручання на певному етапі.
-А не спостереження. -Його віра, його молитви — це його дії.
-Ти не розумієш. -Можливо, так. Можливо.
Та це не філософське поняття, про яке можна сперечатися.
Це життя дитини, і її вбивають.
Ти сам написав. Чи ти просто брехав?
-Її мати й батько… -Підвели її.
-Це не… -Ти мені допоможеш?
Родина ввечері буде на месі. Це мій останній шанс їй допомогти.
Будь ласка.
Сонце сідає о дев'ятій. Прийдеш до криниці?
Це стане чимось новим для кожного з нас.
Нова історія. Нове життя.
Я цього не хочу.
Я не прошу закохуватися в мене.
Я прошу допомогти й, можливо…
можливо, жити інакше й знайти втіху в іншому місці.
Ні.
Якщо не хочеш їхати…
Я була б рада…
Я б хотіла, щоб ти поїхав.
Але якщо ти не хочеш, доставиш нас до Дубліну?
І все. Нічого більше.
Ти мене питаєш не про дрібницю.
Ліб, це викрадення. Нас посадять.
Ти б не хотів, щоб за твою сім'ю боролися?
Пробач. Мені шкода.
Віле, ні.
Пробач. Мені дуже шкода.
Анно.
Анно, прокинься.
Анно.
Я йду до Бога?
Так.
Уже майже час.
Анна йде до Бога.
Анна зараз помре.
А якщо…
якщо…
коли Анна помре,
ти прокинешся?
Новою дівчинкою.
Дев'ятирічною.
Із цією дівчинкою не було нічого поганого.
Як би її звали?
Га?
Нен.
Звісно ж.
Анна помре.
Так.
Анна помре…
але Нен житиме.
Анно, час до Бога.
Усе гаразд.
Усе гаразд. Я тут.
Заплющ очі.
Ну ж бо.
Давай.
Ось так.
Прощавай, Анно.
Нен?
Нен, можеш прокидатися.
Нен?
Я Нен?
Так.
Так, ти Нен.
Усе тут.
«20:22. Сильний набряк легенів.
20:43. Марення.
20:49. Утруднене дихання.
Серцебиття нерегулярне.
20:57.
Смерть».
Чого… я не можу збагнути.
Як загорілася хатина,
пані Райт?
Зізнаюся…
коли вона померла, я була нестямна.
Я намагалася її оживити,
і моя сп…
Лампа.
Мабуть, я її перекинула сукнею.
Вас найняли спостерігати, а ви лишили нам купу попелу.
Навіть костей немає? А вони добре шукали?
-Усе ускладнив сильний дощ. -Неймовірно.
Руїни стануть святинею.
Припини цю маячню, Фліне.
Якби тіло розрізали,
побачили б лише дитя, заморене голодом.
Ви б знайшли там лише святість.
Перша свята після Темних віків.
-Отче, заради Бога. -Фліне, нічого не доведено.
Це правда.
Бо ця жінка знищила докази дива,
спаливши будинок.
Господи.
Це звинувачення?
Звісно, це звинувачення.
-Це справа поліції. -Досить.
Найгостріше питання,
як я бачу,
полягає в тому, яку відповідальність нестиме медсестра,
що служила
цій комісії.
Ви лишатиметеся тут,
доки старший констебль не відпустить.
І само собою зрозуміло,
що ви не отримаєте зарплати.
Боляче?
Жахливо.
Те, що вони це так довго дозволяли.
Дали дівчинці померти.
Ці чоловіки.
Я можу…
дещо спитати?
Перш, ніж я вас учора знайшла,
здається, у мене було видіння.
Мені було важко лишатися до кінця меси.
І по дорозі до будинку
я побачила…
як янгол
на коні
їхав з Анною.
Вона тепер у кращому місці?
Даєте мені слово?
Даю.
«Отже, через відсутність тіла…
відому дівчинку, що постилася,
заочно оголосили мертвою.
Звинувачувати нема кого.
Жодних звинувачень не приписують
батькові й матері,
що дозволили дитині…
зачахнути».
«Як і жодних звинувачень
не висувають проти літнього доктора,
який обманював себе тим,
що відкрив джерело вічної юності.
Ні самопроголошену комісію
не змусили пояснювати, чому вони наглядали за виснаженням
ще однієї ірландської дитини.
Мабуть, це не селище збирається скорбіти за втратою
і спокутувати свої гріхи упущень,
не окремий народ.
Хіба по всій імперії
дітей не лишають лежати й помирати в канавах
кожної ночі року?
Це весь смутний світ,
що так прагне побачити диво
в кожній звичайній дитині».
Пані Ліб?
Пасажири «СС Нортумберленд», що прямують до Сіднея.
Відчинити ворота.
-Імена? -Елізабет Чешир.
Ч-Е-Ш-И-Р.
Вілкі Чешир.
Ваше ім'я?
Усе добре, люба. Кажи.
Нен Чешир.
Добре. Сюди.
Дякуємо.
Наступний.
У клітці. Вільна.
Переклад субтитрів: Ольга Галайда