Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Det blir förfärligt.
Jag älskar det här landet. Och människorna.
De är goda människor som inte gör någon något ont.
Vad händer med dem nu?
Vad som än händer,
så är det realiteter,
och från realiteter kan man inte härleda påståenden om -
hur saker och ting borde vara.
Och jag har inte mer tid för trams.
Underteckna avtalet nu.
SKOGSHUGGARENS SAGA
FÖRSTA KAPITLET
Jag vill gärna framföra en dikt som jag skrev enkom för ändamålet.
När jag tänker på kärlek,
försöker jag nå kärlek genom ord.
Blodet flyr mina ådror och lägger sig i hjärtat,
så att det exploderar.
Rinner nedför mungiporna på mina stövlar
och färgar de snöiga skogsvägarna med sin längtan.
Men när jag tänker på vänskap,
kommer orden till mig klara som blixtar,
där jag ligger i kistan tyst som snö.
Livet är en lång kväll.
Till slut hittar även gästerna hem.
Gratulerar på födelsedagen, käre vän.
Tack.
De skramlade ihop en kollekt.
Men du milde! Varför det?
På pur djävulskap.
Jag bjuder.
I morgon är det lördag.
Vi tänkte samlas för att dryfta existentiella frågor.
Hurdana frågor är det?
Vem är vi?
Varifrån kommer vi?
Vart är vi på väg?
Jag tycker om tanken.
Men vi har andra planer.
Kaisa har bjudit mig och Maija på middag.
I dag är det fredag.
Lipsill.
I samband med omstruktureringarna
har bolaget beslutat avsluta all försäljning och produktion av virke.
Tyvärr måste vi häva arbetsavtalen.
Det var allt en fin plan. Ni tar arbetet ifrån oss.
Vi är bara mellanhänder.
Gruvindustri är framtidens melodi.
Sågverkens tid är förbi.
Låt det vara.
Så är det, grabbar.
Den osynliga handen kom och tog stryptag.
De har säkert sina skäl.
Vad menar du?
Varför muckar ni med honom?
Han kan väl svara själv?
Ni vet nog, grabbar, att Pepes glas alltid är halvfullt.
Jag spottar i sådana glas.
Strunta i dem.
Det är klart att de blir upprörda.
Det är ju förfärliga nyheter.
Ja. För oss alla.
Ingen fara. Jag söker ett nytt jobb i morgon.
Men du kan inget annat än såga. Och pimpla.
Man kan alltid lära sig nytt.
Vi klarar oss säkert en tid med det affären drar in.
Folk måste ju fortfarande läsa böcker.
Jag antar det.
BOKHANDEL
Jag tar en promenad.
Jag är full.
Fick ni napp? - Vi är på väg nu.
Kom och ta en öl.
Jag är deprimerad och behöver piggas upp.
Nu är det slut med vår glada by.
Det ordnar sig.
Man får inte bli desperat.
Jag uppskattar det, Pepe. Jag gör det.
Men jag tror inte det.
Lille vän,
vi låter ödets makter föra oss.
Livet vi lever känns betydelsefullt,
men jag befarar att det är en illusion.
Det är hemskt att tänka att inget spelar någon roll längre.
Det gör inget. Vi kan koka fisksoppa på potatis.
Hej.
Arbetslösheten gör mig galen.
Och en sak till.
Det är riktigt illa.
Du kör.
Maija bedrar mig.
Inte väl?
Jo.
Jag har sett henne hos frisören.
Ovanför butiken.
Lika stämningsfullt som i hamnen i Rotterdam.
Hur kan hon göra så mot mig?
Maija menar det säkert inte.
Vad menar du? Knappast gick hon dit av misstag.
Jag försöker älska henne, men jag kan inte.
Mitt självförtroende är förstört,
och så sårad som jag är är kärleken inte längre möjlig.
Ingen kan tillägga något om det. Inte ens du.
Eller hur?
Enligt Maija är sex med frisören bättre än med mig.
Han är tydligen mycket väl rustad, om du förstår vad jag menar.
Du milde tid.
Läkaren ordinerade sömnmedel mot min ångest.
Men nu ser jag drömmar om hårfrisörens enorma kuk.
Ni två kan ju komma hem till oss i kväll.
Vi kan spela kort som vi brukar.
Det är ingen vits. Maija vill inte.
Hon är säkert där uppe just nu.
Men du kan ju komma.
Ensam. - Ensam?
Och lägga patiens?
Min själ är död och snart även jag,
men förslaget är intressant.
Så illa är det väl ändå inte? - Jo, det är det.
Ska vi åka?
De ringde från sjukhuset.
Din mor fick ett anfall.
SJUKHUS
Mamma, mår du bra?
Jag dör, min son. Jag mår inte bra.
Det var kanske bara ett anfall? - Nej.
Och jag vill inte slösa min sista stund på
att bråka med dig om den ohyggliga smörjan
de sög ut ur mig.
Vad vill du prata om, då?
Skitmage.
Jag vill berätta om viktiga saker som jag har på hjärtat.
Tänk inte på det.
Avbryt mig inte, för fan.
Jag ligger för döden. Eller glömde du det?
Förlåt.
Känslor är svåra att urskilja.
Men när jag ser på dig nu,
så tror jag att jag känner kärlek.
Det känns varmt och skönt,
som framför brasan en kall morgon.
Eller så är en ny omgång på kommande.
Mamma var gammal och skröplig.
Hon var ju bara 64.
Det känns så ledsamt för din skull.
Den där förbannade frisören.
Han tycks vänsterprassla med andra kvinnor också.
Men det är väl bra för dig?
Nej.
Jag är avskummet av alla bedragna äkta män.
Kom inte mamma hem?
Nej, hon skulle till frisören.
Det ska alltid min mamma också.
Jag vet hur det känns.
Om det finns någotjag kan göra...
Vi kan inte göra någonting.
Det är inte ditt fel.
Det känns så hemskt för hans skull.
Han förlorade sin mamma och allt.
Han är en bra man.
Han, om någon.
Vi växte isär.
Jag är en annan nu. - Hör här.
Du har rätt till dina egna känslor.
Du behöver inte bestämma något nu.
Ni har begravningen, och jag har mitt eget strul.
Har du pratat med Maija?
Ja.
Det kom som en överraskning,
men jag var mycket tydlig. Jag sa att det är slut.
Och jag sa att hon ska gå tillbaka till Tuomas.
Jag håller med.
Vi låter tiden gå.
Just nu känns allt som en enda röra.
Men det ordnar sig nog. - Hoppas det.
Just det.
Ta det lugnt.
Helt lugnt.
Nej.
Du skulle ha sett vad de höll på med.
Jag beskyddade dig.
Ring ambulans.
Han är nog död.
Vad skulle han börja prassla med våra fruar för?
Vad annat kunde jag ha gjort?
Jag ger mig av nu. - Vad menar du?
Jag tänker köra mot en långtradare.
Gör det inte.
Det finns alltid en chans till.
Nej.
Mitt liv var här nu.
Nu när männen har förstört allt,
börjar vi ett nytt liv i stan.
Dra åt helvete.
Jävla brandköld.
Andra huset den här veckan.
Du har väl hemförsäkring?
Det var för dyrt då i tiderna
Hoppet lever.
ANDRA KAPITLET
Hej.
Världen är en vacker och spännande plats.
Vi har inte sett allt än.
Ska vi gå och klippa oss?
Äntligen kunder.
Hur kommer det sig att du jobbar här ensam?
Var är dina föräldrar?
Jag är föräldralös och det här är min salong.
Talar du till mig så där igen, bränner jag dina öron med en tång.
Vad vill ni?
Han ska klippas och jag ska rakas.
Ska vi börja med junioren?
Du kan väl prata? Jag gillar inte stumma pojkar.
Vad är kärlek?
Farmor sa att det är en varm känsla.
Som att sitta framför brasan en kall dag.
Vad mer behöver en ung människa? Lönen är regelbunden
och man är fri att göra vad man vill.
Du får ett råd gratis.
Låt dig uppslukas av livet så länge du kan.
Det kan vara över snabbare än du inser.
Jag tror bara på mig själv.
Och jag är min egen herre.
Får jag gå ut?
Självklart.
Vad snokar du omkring här för? Försvinn.
Var är lille Tuomas?
MEDIESÅNGAREN UPPTRÄDER
HAN HJÄLPER DIG ATT FÅ KONTAKT MED DE DÖDA
Ska vi gå hem?
Ja.
Bra jobbat, pojkar.
Varför flyttar vi säckarna fram och tillbaka?
Inga dumma frågor nu.
Menar du att det inte finns några frågor?
Fortsätt jobba.
Ni har mycket att göra.
Vi ska inte ifrågasätta dem.
Jag bryr mig inte bara jag får min lön.
Stoppa exploatörerna!
Ner med gruvan!
Stoppa exploatörerna!
Ner med gruvan! - Vad ska det här säga?
Stoppa exploatörerna! Ner med gruvan!
Stoppa exploatörerna!
Ner med gruvan!
Stoppa exploatörerna!
Vi är vid vägs ände.
Vad menar du?
Dagarna i ända utför vi obetydliga arbetsuppgifter
och på kvällarna bedövar vi oss med alkohol och barnsliga nöjen.
Amen.
Din misslyckade odåga.
Hur kan du sitta där och låtsas att inget spelar någon roll?
Vi spelar bara kort.
Det måste finnas en djupare mening med livet.
Eller är det här allt?
Är det för det här vi fick uppleva livets mirakel?
Se nu på er.
Vi följer med.
Det ni hör i kväll kommer inte från detta rum,
utan från ett rum alldeles bredvid er.
Det är ett mellanrum, en mörk farstu
dit endast få får komma.
I kväll tar vi konakt med livet efter detta,
för att dryfta följande frågor:
Vem är vi? Varifrån kommer vi?
Vart är vi på väg?
Nu har ni chansen att kontakta era nära och kära
med Jaakkos hjälp.
Varsågoda. Men endast en i gången.
Vem är den första?
Du där.
Vem ska vi kontakta?
Vem väntar på oss?
Jag vet inte riktigt... - Vem har dött?
Min mamma. - Vad hände?
Jag är inte säker, men man lade in rör i henne
och sen kom det ut ett stort fat med avföring och...
Tack. Det räcker med detaljerna.
Tala till mig, min son. Din lipsill.
Är det verkligen du, mamma?
Så klart det är jag. Vad vill du veta?
Fråga nu när vi är här.
I så fall kan jag ju fråga om du mår bra?
Vilken dum fråga. Jag är ju död.
Jag mår inte bra.
Har du sett Tuomas?
Tjockisen som inte kan köra?
Nej. Han är inte här.
Vet du vart lille Tuomas gick?
Berätta vad du ser.
Jag ser flammor som rör sig i mörkret.
En pojke går rakt mot dem.
Berätta vad mer du ser.
Jag ser knivar sväva ovanför gruvan.
Så heta de är.
Så iskallt det nordliga mörkret är.
O, eviga natt.
Eviga nordanvind.
Låt de heta knivarna falla och bränna jorden!
Beså skogen igen och rädda oss.
Jag har hittat meningen med mitt liv.
Varsågod och sitt.
Min assistent.
Hon mår inte riktigt bra i dag.
Hoppas att det inte är allvarligt.
Det får räcka med charaden.
Jag vet vem du är och varför du är här.
Din son har anslutit sig till oss
och vill inte återvända.
Är det sant?
Så saken är klar, eller hur?
Det finns också ett annat alternativ.
Låt oss radera denna konstlade gräns mellan oss.
Anslut dig till oss.
Nej tack.
Såvitt jag har förstått rätt,
så har du stött på motgångar på sistone.
Du förlorade praktiskt taget allt.
Varför fattar du inte en tröstande utsträckt hand?
Din ensamhet förfärar mig.
Vad är du riktigt för en man?
Skogshuggare.
Men jag jobbar med annat just nu.
Var tyst. - Varför kom du hit?
Kärlekens vånda är så olidlig.
Håll käften nu.
Vi ska kanske prata om något annat.
Jag har ett budskap som jag vill förmedla.
Till vem?
Mänskligheten.
För tio år sen befann jag mig i samma situation som du.
Jag upplevde att jag hade förlorat allt.
Jag tänkte ut olika sätt att avsluta mina dagar på.
Vissa dagar hoppade jag framför tåget.
Andra dagar svalde jag en burk piller eller sköt mig själv i huvudet.
Min vackraste fantasi såg ut så här...
Det är en vacker vårdag.
Snön ligger kvar, men temperaturen stiger.
Solen gassar ovanför det istäckta havet,
och får istäcket att spricka vilken sekund som helst.
Det är som om en sen döende vinter skulle ejakulera.
Jag går längs hamnkajen, beundrar de enorma fraktfartygen.
Hur massiva och kraftiga de är.
Jag känner den stabila betongkajen under mina fötter.
Det är en magnifik dag.
Plötsligt, när ingen ser,
låter jag mig falla ner bland isblocken.
Mellan kajen och fartyget.
Fartyget gungar tyst i vårsolen,
men dess rörelseenergi är enorm.
Och fartygets gungningar och isblocken maler mig
till små bitar utan att någon märker det.
Jag tänker fortfarande på det ibland.
Jag kan se att du inte förstår mycket av det här.
Men det gör ingenting.
Det känns gott att prata till dig.
Som att gå i skogen och tala till primitiva djur.
Eller till träd.
Vad vill du?
Jag vill bara gå hem med min son.
Du måste förstå varför han har kommit hit.
Vad det är han söker. Har du tänkt på det?
Förstås inte. Du tänker bara på dig själv.
Varför har man övergivit oss?
Var är heligheten nu när vi behöver den?
Har du nån gång längtat efter
nåt som kanske inte finns
Har då nån gång börjat längta
fast du inte ens vet vad det är du saknar
Som en liten saga du trodde på som barn
har förlorat sitt skimmer helt och hållet
Eller som en vacker vy som aldrig
ens fanns på riktigt
Har du saknat ditt eget liv
som går dig oförmärkt förbi
Korta dagar eller långa som
du aldrig ens fick grepp om
Jag längtar så till en plats
som jag aldrig ens har hört om
Jag har längtat efter dig så länge
att du inte ens finns
Jag saknar
Jag saknar så oerhört
Jag saknar
Jag saknar så oerhört
Kände du nånsin glöden
och sa, nu börjar vi om
Märkte du då hur ditt livs chans
snart redan hade flytt
Du längtar så till en plats
som du aldrig ens har hört om
Du har längtat efter mig så länge
att du inte ens finns
Du saknar
Du saknar så oerhört
Du saknar
Du saknar så oerhört
Du övergav din far och anslöt dig till oss.
Din tro är stark.
Jag gör dig till min efterföljare.
Jag ville bara vara nära henne.
Kom du hit för en flickas skull?
Min efterföljare är bara en förälskad liten pojke.
Nej.
Jag är oerhört rädd för att det här är allt vi har.
Slutet är bara en underbar ändlös dröm.
Dra åt helvete!
Föreställningen är slut.
Men vad sker med revolutionen?
Det intresserar inte mig det minsta.
Bedragare.
Min läromästare är död.
Till gruvan.
Det här är alldeles fruktansvärt.
Vad är fruktansvärt?
Människornas smärta.
Jag tror att jag förstår vad du menar.
Många tror på en andlig verklighet, fast den inte existerar.
En del känner den lättare än andra.
Men det är allt.
Det är fruktansvärt och har ingen mening.
Där är du ju. Hur gick det på jobbet?
Du kom i lagom tid för att hacka löken.
Bry dig inte om honom, han retas med dig.
Det är bara bra att man vågar visa sina känslor.
Pepe, din tur.
Mår du bra?
Ut med språket.
Låt honom tala.
Översättning: Heidi Nyblom Kuorikoski Saga Vera