Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Voní to hezky.
Už jdu.
Můžu?
Dobře.
Tak já jdu.
Lowelle a Monette, řekněte svůj slib.
Ať nám život postaví do cesty cokoliv,
budeme tomu čelit společně.
Nečekal jsem, že najdu životní partnerku.
Tohle je teprve začátek naší cesty.
Moc tě miluju.
A já miluju tebe.
Prohlašuji vás za manžele.
Můžete políbit nevěstu.
Do toho!
Rodina Mercadových! Vyfotíme se.
Rozestavte se.
Pojďte, rychle.
Pojďte sem, děti.
Dávej pozor.
- Tak můžeme. - Můžeme.
A zbývají nám dva soutěžící!
Pokračujte.
Kdo asi vyhraje?
A vyhrává…
Madame Mayor!
Výborně!
Dobře, Dennisi. Nandej jí podvazek.
A je to.
Výš!
Můžu? Dobře.
Ta holka byla pěkná.
Pozvi ji někam.
Ale mami, to mám brát každou?
Když si nepospíšíš, usadím se dřív než ty.
Něco ti povím, mami.
Odložme expanzi našeho podniku.
Co myslíš?
Podnikání a láska nikdy nejdou dohromady, že?
Mami, já jsem spokojený.
Jistě.
Nemyslela jsem to tak.
Pojď si zatancovat.
Jasně, mami.
- Za chvíli. - Pojď!
Za chvilku.
Haló, Lowelle?
Píchnul jsem. Musím to nechat spravit.
Bude to na dlouho? Zavolej mámě, ať to ví.
Jste tam všichni?
- Jo. - Dobře. Dorazím, jak to půjde.
Fajn, můžete si vzít záchranné vesty?
Promiňte, můžete mi podržet tašku?
Jistě.
Teď vám ukážu…
- Nejdřív si dřepnete… - Tohle musíte zapnout.
Děkuju vám.
Zády se opřete o opěrku.
Děkuju, pane.
Umíte tagalsky?
- Jen trochu. - Trochu.
Vyrůstala jsem s Filipínkou.
Pěkné.
Má někdo nějaké otázky?
- Opatrně. - Děkuju.
Jmenuju se Dennis.
Oksana.
- Těší mě, parťáku. - Ahoj.
Parťačko.
Opatrně.
Oksano?
Odkud jsi?
Z Francie?
Z Norska?
Vypadám jako Francouzka?
Jsem z Ruska.
Z Ruska?
Rusko je moje vysněná země.
- Vážně? - Můj děda tam kdysi pracoval.
A moje pomocnice v kavárně tam taky pracovala.
- Páni. - Jo.
Měl bys do Ruska zajet.
Jen do toho.
A co ty? Co tě přivádí na Filipíny?
Cestuju sama už asi osm měsíců.
Filipíny jsou poslední zastávka, než se vrátím domů.
To je hezké.
Hledání sebe sama?
To nemůžu popřít.
A co ty? Taky cestuješ sám?
Ne, mám tady rodinu.
Jeli napřed.
Znáš i jinou cestu?
Měli bychom přidat.
Sakra!
Jsi v pořádku?
To bylo super!
Káťo, už jsem tady!
Dokázala jsem to.
„Káťo“?
Moje starší sestra.
Plánovaly jsme cestovat společně.
Ale zemřela dřív, než jsme to stihly.
To mě mrzí.
- Mrzí mě to. - Ne…
To nic.
Jsem ráda, že svým způsobem pokračuju i za ni.
Moc si přála vidět Filipíny.
Opatrně, klouže to.
- Nebála ses? - Ne.
- Vidím, že se směješ… - Bylo to bezva.
Synku!
Mami.
Mami, to je Oksana.
Moje parťačka.
Je z Ruska.
Oksano, to je moje matka, Thelma.
- Dobrý den. - Ahoj.
Představíme ti rodinu.
Hoši!
- Opatrně. - Podívejte.
Moji bratři. Lowell…
Nech toho.
Lowell, Gilbert.
Jejich ženy, Monette a Christine.
- Ahoj! - Jak se máte? Těší mě.
Nás taky moc těší.
Nedělejte si legraci. Rozumí vám.
Můj bratr Lowell…
Před týdnem se vzali.
Vyrazili jsme na výlet,
než odjedou na líbánky.
A kam pojedete?
Máme v plánu vylézt na Mt. Makiling. To je na Luzonu.
Je to tam krásné.
- Paráda. - Hele, mami.
- Vyfotíme se. - Jo, kde je foťák?
- Budeme se fotit. - Jasně.
- Tady, mami. - Je hezká, brácho.
- Mohla bys? - V pohodě.
- Prosím. - Děkujeme, Oksano.
Opatrně.
Dobře.
Připraveni? Jedna, dva, tři.
A teď něco bláznivého.
Teď bláznivě.
Bláznivě, brácho!
Raz, dva, tři!
Tomu říkáš bláznivě?
- To bylo bláznivé. - Ukaž.
Děkujeme.
Děkujeme!
Kde je čokoláda?
Tady, mami.
- Ochutnej tuhle. - Ta je nejlepší.
- Ano! - Zkus ji.
Je nejlepší.
Miluju čokoládu.
- Nejlepší čokoláda na Filipínách. - Super.
- Bez pochyby. - Počkej.
Počkej.
Někdo by tě měl prohlédnout.
- Oksano… - To bude z toho pádu.
Zajdeme na ošetřovnu.
- Běžte. - Ano.
- Už jdeme. - Jen jdi, brácho.
Kako!
- Teto? - Kako?
Ahoj, teto Blessie.
Kako!
Co se stalo?
Jen škrábnutí. Nic mi není.
- Ahoj, Dendene. - Vy se znáte?
Je u mě na návštěvě. Starala jsem se o ni v Rusku.
Tohle je Kaka.
Kako, to je můj šéf, o kterém jsem ti říkala, Denden.
„Denden“?
Denden je přezdívka pro Dennise.
Stejně jako Oksana je Kaka.
Denden, Kaka. To samé!
Znala jsem tě dřív, než jsme se seznámili.
Že je to fešák?
Ujde.
Kako, určitě ti nic není?
Jsem v pohodě.
Sakra!
Ta tedy umí klít.
A co bys čekal?
Má to ode mě.
Byla jsem s nimi skoro pořád.
Jsou jako moje vlastní děti, Kaka a Káťa.
Teto.
Obejmu tě.
Ty moje zlatíčko.
A ještě za Káťu.
Tak pojď sem.
Víš, Dene,
jejich táta pořád pracoval.
Neměl čas.
Pak už neměla čas ani její sestra Káťa, protože dělala balet.
Pořád něco měla.
Káťa byla tak nadaná.
Jsme doma.
Moje vnoučátka!
Babi!
Buďte pozdraveni.
Buďte zdrávi.
Běžte ke strýčkovi.
Buďte zdrávi.
Vezou děti do Manily na zápis do školy.
Tak si to užijte.
Nechoď zítra do práce a věnuj se návštěvě.
Ty jsi tak milý.
Děkuju ti, Dene.
- To nic. - Zůstaň na večeři. Je pozdě.
Ne, díky. Určitě se po mně shánějí.
Tak dobře.
- Já jedu. - Ano.
Oksano.
Rád jsem tě poznal.
Já tebe taky, parťáku.
Díky za dnešek.
Užij si zbytek pobytu
v Dipologu. Ano?
- Dobře. Ahoj. - Dobrou noc.
Ahoj! Dobrou!
Pěkný večer!
Milo! Tady jsi.
Jak se máš?
Byl jsi hodný? Chyběl jsem ti?
Zítra ti toho psa vyvenčím.
Ten chudáček je k smrti znuděný.
Ty se tady prý nudíš. Nudíš se?
To nemusíš. Vezmu si ho do kavárny.
Jak se má ta dívka, se kterou jsi byl?
Odvezl jsem je domů.
Věděla jsi, že je tu na návštěvě u tety Blessie?
- Opravdu? - Ano.
Je krásná.
A je to tu zase.
A je báječné, že umí tagalsky.
Ano.
Proč ji někam nepozveš?
Mami, ty jsi neodbytná.
- No tak. - Jdu spát. Dobrou noc.
- Udělej to. - Jdeme, Milo.
Poběž.
Tohle je nejlepší kakao v Dipologu.
Je velice…
- Oksano. - Ahoj! Díkybohu.
Já už nemůžu. Ještě chvilku a zavařil by se mi mozek.
Vypotřeboval jsem zásobu angličtiny.
Oksano, omluv mě. Musím pracovat.
Jistě, děkuju.
- Ahoj. - Ahoj.
Nevěděla jsem, že sbíráš medvědy.
Ano.
Můj táta loví medvědy.
Taky je nesporně největší lovec ptáků v celé zemi. Ne že bych to schvalovala.
To je pravda.
Tvůj táta působí až neskutečně.
Asi jo.
Omluv mě, musím jít pracovat.
- Jasně. - Nevadí to?
Vůbec ne.
Tady máš na zabavení.
- Děkuju. - Dobře. Bav se.
Ty taky.
Vydržte, já vám to odnesu.
Dám si dort Red Velvet a jednu hořkou čokoládu.
Kolik?
- Ne, nic neplať. - Ale ano.
Dendene, ona chce zaplatit.
- Zaplatím. - Oksano, to nemusíš.
Je to na účet podniku.
Určitě?
Ano, určitě. Je to na nás.
Posaď se.
- Dobře. Děkuju. - Posaď se.
Moc děkuju.
Teto, ty jsi tak tvrdohlavá.
Říkal jsem ti, že dneska nemusíš chodit.
Dendene, to Kaka mi řekla, abych šla do práce.
Bude tady s námi a nebude překážet.
To je v pořádku. Nemusíš se bát o výplatu.
Běž se jí věnovat.
I kdybych mohla vynechat den v práci,
stejně bych na to neměla kuráž.
Neumím jezdit na kajaku.
A ji tyhle věci baví.
Já zakopnu i na schodech. Jak mám asi lézt po horách?
No tak dobře.
Kde jsi všude byla?
Jenom po městě.
Ale jsi tu sama.
- Ano. - Nikdo tu není s tebou?
- To nevadí. - Jedla jsi?
Vydrž chvilku.
Synku.
- Ahoj, mami. - Je tam sama!
Tohle jí nesu.
Oksano, pozornost podniku.
- Páni. - Tak.
Tady máš vodu.
A tahle je nejlepší v Dipologu. Přísahám.
Děkuju.
- Díky. - Jo.
- Ne, prosím. - Dobře.
Jak dlouho ještě budeš v Dipologu?
Za pět dní odlétám domů.
Za pět dní? Páni.
To je ještě dost času.
Co máš ještě v plánu? Máš ještě nějaké vysněné cíle?
Plány?
Ani ne. Nějaké výlety.
Výlety. Jako jsme byli spolu?
- Ano. - Bratře!
Můj bratr tě doprovodí.
Dělají si legraci.
Nedělej si starosti.
- Trváme na tom. - Mami…
On tě doprovodí.
- Ano. - Nevnucujte se.
- Jen s ní běž. - Tak dobře.
Promiň.
Nebude ti vadit, když se přidám?
Slibuju, že si to užijeme.
Využijeme těch pět dní naplno.
- Jo? - Jasně.
- Ano! - Spokojeni?
Výborně, brácho!
Tak jdeme.
Děkuju. Promiň.
Mají v krvi moc čokolády.
Ne, udělá ti to dobře.
Já mám takovou radost.
Už jsi tady někdy byl?
Dobré ráno, parťáku.
Měl jsem nějaké papírování.
- Papírování? - Ano, promiň.
Myslela jsem, že máš volno.
Musel jsem něco vyřídit osobně.
Tak odpočívej. Postarám se o tebe.
Uvolni se.
To je příjemné.
Oksano, jsi si jistá?
Ano!
Děkuju, Oksano.
Už můžu.
- Díky. - Tak se připravíme.
Když jsem byla naposledy u moře,
bylo mi zrovna deset.
Jeli jsme třináct hodin.
Když můj táta ještě žil,
pořád jsme si povídali o Rusku
a cestování nás spojovalo.
Rusko měl být náš první výlet do ciziny.
Chceš tam jet sám?
Neměl jsem nikdy příležitost.
Jsem si jistá, že tvůj táta
by byl hrdý na to, cos dokázal.
Ale byl by určitě rád,
kdybys nepřestal dělat to, co máš rád.
Přípitek?
Mám říct přípitek?
Moc mi to nejde…
Já nemůžu.
Když piju, je konec.
Dobře, připij si vodou.
Dobře.
Nikdy nebude lepší příležitost
chytit život za pačesy než teď.
Musíš trochu žít. Riskovat.
Vykročit do neznáma.
Na zdraví.
Tak fajn.
Díky.
Kruci.
Jsme tak vysoko.
Tohle jsi myslela tím riskováním?
Ano!
Ano?
Dobře.
Hej.
To zvládneme.
Jo? Zvládneme to.
Dobře.
Dobře?
- Jo. - Jasně.
Tak do toho!
Kupředu!
Paráda!
Jo?
Líbilo se ti to?
- Určitě to bylo poslední? - Jo, to bylo poslední.
Protože jestli chceš podniknout ještě něco, tak jsem pro.
- Napadá tě něco? - Nechci tě tolik zdržovat.
Tvoje přítelkyně by se mohla zlobit.
Cože?
Jak jsi na to přišla?
Nemám přítelkyni.
Na to, abys byl single, jsi moc hezký.
Páni, děkuju.
Děkuju, ale…
Už jsem měl nějaké vztahy…
Měl jsem pár holek, ale…
Ony mi nerozumí. Jsou všechny stejné.
Jedna holka se mnou dokonce chodila proto,
aby měla v kavárně pití zadarmo.
Nestyda!
„To nám vysvětíte na policejní stanici!“
Blessie tě naučila všechno!
Tetička tě tedy naučila věci.
Nemá ráda chabé výmluvy.
Ještě jednou díky za dnešek.
Ne…
Ne, prosím tě.
Já děkuju tobě.
Byl to parádní zážitek.
Snil jsem o tom, že skočím s padákem s tátou.
Víš, co je vtipné? Na Lowellově svatbě
jsem měl leteckou kombinézu.
Já vím, parťáku.
Teta mi ukazovala fotky.
Napadlo mě, že to máš rád.
Ta tetička…
Paragliding jsem neměla na seznamu snů.
Měla jsem strach.
Chtěla jsem, aby sis splnil sen ty.
Tvůj táta by si to přál.
Na Mt. Makiling jsou všude pijavice zvané alimatok.
Nevím, jestli to chci slyšet.
Alimatok se mu přisál na zadek.
Jo, ale nechtěli jsme dělat povyk.
Proto jsme nenápadně odešli stranou.
Vytáhla jsem zapalovač, abych…
tu věc spálila.
Ukážu vám strup.
- Není třeba. - Nechci to vidět.
Zdá se, že budeme mít sukob…
Brácha Monette se bude ženit?
Ne.
Myslel jsem tebe.
Co je to sukob?
Ale nic.
Na Filipínách věříme,
že sourozenci nemohou mít svatbu ve stejný rok.
Takže tady náš brácha Dennis…
Jeho děvče bude muset počkat.
Ty nemáš nic na práci? Copak to nechápeš?
Nechte je být. Ještě se začnou mít rádi.
To byl vtip!
Já klidně počkám.
To byl vtip!
Ta bude držák. Koho zajímá nějaká pověra?
- Říkala, že to byl vtip. - Moje ruské děvče.
Založím fanklub.
„Ka-Den“.
Synku.
Oksana odjede,
měl by ses víc snažit.
O čem to mluvíš?
Přidej!
No dobře.
Teto, zítra půjdeme plavat.
- My dvě? - Ano, obě dvě.
Nevadí nám čekat.
Zítra.
Nech toho, teto.
Počkáme.
Auvajs.
To je příjemné.
Pojďte jíst.
Mockrát děkuju.
Kako, polez z vody. Jdeme jíst.
Tak pojď.
Jsi tak krásná, zlatíčko.
Vezmi si tričko.
Dendene, podívej.
Ladíme!
JSEM RUSKA – JSEM FILIPÍNKA
Sluší vám to.
Pojďme, umírám hlady.
Teď budeme jíst rukama. Říká se „kinamot“.
„Kamot“ nebo „kamay“ znamená ruce?
Ano, to je pravda. Používáme ruce.
To je kreveta.
Tohle se jí.
Dendene.
Děkujeme.
Nikdy ti to nezapomenu.
Neblázni, tetičko.
- Stýskalo se mi… - Mně taky.
To nic.
Teto, to nic.
Aspoň spolu strávíte víc času.
Zlatíčko.
Dej si ještě. Je to dobré.
Jen jez. Přestaň s tím divadlem.
Dej si mango. Je sladké.
Takhle.
Tenhle den si budu pamatovat.
Nebuď blázen!
To je krása!
Užila sis těch pět dní?
Samozřejmě.
Ze všech míst, kde jsem byla, je Dipolog nejlepší.
Moc jsem si to užila.
Já taky.
Moc se mi to líbilo…
Už dlouho jsem se neměl takhle hezky.
Jasně! Spoustu věcí jsme spolu dělali poprvé.
Jo.
Co máš v plánu, až se vrátíš do Ruska?
Asi si najít práci.
Chci říct…
Buďme realisté.
Cestování je drahé.
Ano.
Pravda.
A co ty?
Já? Vrátím se na farmu a do kavárny.
Nuda. Jako vždycky.
Víš, bude to těžké,
vrátit se do starých kolejí.
Pravda.
- Budeš nám chybět. - Vy mně taky.
- Kde máš bundu? - V domě.
Dojdu pro ni. Dene!
Počkej Dene, dojdu jí pro bundu.
Oksano.
Já i moje rodina…
Přejeme ti vše dobré.
Děkuju.
Nechce se mi odjet.
Filipíny mi budou chybět.
Bude mi chybět teta.
Ty mi budeš chybět.
Budu ti chybět?
Ty mi budeš chybět moc.
Co kdybys přijel do Ruska?
Provedla bych tě. Byla bych tvůj průvodce.
Možná bych mohl. Kéž by.
Myslíš, že máme šanci?
Myslím, že je to na nás.
Možná, když se znovu sejdeme.
Dobře.
Fajn.
Zase se uvidíme, miláčku.
Chci říct, par…
Zase se uvidíme, parťačko.
Chci říct „parťačko“, ne „miláčku“.
Parťačko.
Ahoj, miláčku.
Tyhle děda nasbíral, když byl v Rusku.
Pak je zdědil tvůj otec.
Tvůj otec snil o tom, že s tebou pojede do Ruska.
A co ty?
Nechceš tam jet za Oksanou?
Mami…
Synku.
Takhle šťastného jsem tě nikdy neviděla.
Jestli je to díky ní,
tak proč ji necháš odjet?
Dobré ráno. Jak jste se vyspala?
Z větší části výborně.
Znám jednoho člověka,
který se na tuhle práci skvěle hodí.
Ten člověk usne kdekoliv.
Dokonce i na lodi. Chápete to?
Vážně?
Kdo?
Dennisi!
Oksano!
Co děláš v Moskvě?
- Pro tebe. - Děkuju.
Vždyť jsme si včera psali.
Překvapení.
Ty lišáku! Měl jsi mi to říct.
Dostal jsem turistické vízum rychleji, než jsem čekal.
A moje matka a bratři se nabídli,
že se postarají o kavárnu.
- A taky byla akce… - „To nám vysvětlíte na stanici.“
Prostě jsem tě chtěl vidět,
co nejdřív to šlo.
Tak jsem tady.
Jak dlouho tady zůstaneš?
Asi dva týdny.
Musíme to využít naplno. Vezmu si volno. Co ty na to?
Dobře.
Říkala jsem si, že tohle by tě zajímalo.
Páni.
Jsou stejní jako ty, co mám.
Tohle by můj táta chtěl vidět.
Pojďme dovnitř.
Krása, že?
Jo, je to…
Je to moc krásné.
Ale…
nic není…
krásnější než ty.
Oksano, ty jsi tak krásná.
Sama o sobě.
Ani se nemusíš snažit.
Inspirovala jsi mě,
abych čelil svému strachu.
A zase začal žít.
Dennisi…
Proto jsem přijel až sem.
Celých 8 953 kilometrů
z Dipologu do Moskvy.
Protože jsem nikdy v životě k nikomu
necítil nic tak silného.
Proto jsem se chtěl sejít s tvým otcem.
Chtěl jsem ho požádat o svolení.
Oksano, mahal kita.
Miluju tě.
Budeš moje dívka?
Ano! Samozřejmě!
Ano!
- Ano? - Ano!
Jo!
Páni.
Ano.
Takže už můžu…
Můžu ti říkat miláčku.
Vlastně jsem ti řekla „miláčku“ první.
V Dipologu.
Ano.
Miluju tě.
Taky tě miluju. Mahal kita.
- Jo. - Ano.
Výborně.
- Jistě, umím se nastavit. - Nádhera, krásko.
Nejsem fotogenická, ale umím to narafičit.
Panebože, to je krása!
- Počkej chvíli. - Ano.
- A teď bláznivou fotku! - Hej!
Ještě jednu!
A je to.
Konečně někdo, kdo umí tagalsky! Hrozně tady bojuju s jazykem.
Je těžké jim rozumět.
Dennis.
Georgina.
Georgino. Krásko.
- Kdo to je? - Už zase žárlíš.
Tohle je Dennis. Je Filipínec.
Ano, jsem Filipínec.
Těší mě.
- „Krásko“? - Netvař se šokovaně. Je to tak divné?
Přej mi to. Takhle mi říká doma, „Krásko“.
Že mám pravdu?
Mimochodem, to je Sergej,
můj manžel.
To snad ne. Ty lžeš.
- To je tvůj manžel? - Ano. Proč?
Copak nepoznáš, že to děláme?
Kdekoliv, kdykoliv. Viď?
Je to taková paráda!
Tak se netvař.
Děláme to každý den v tamté uličce.
Ahoj, já jsem Oksana.
Páni, sehnal sis panenku.
Těší mě.
- Je jako panenka. - Pojďme.
- Vyfotím tě. - Teď hned?
- Co to děláš? - Jdeme!
- Měj se, krásko! - Hej, stůj!
Miláčku?
- Ano? - Proč jsi tam dole?
Jsem v pohodě, neboj.
Pojď sem, pojď do postele.
To je dobrý.
- Ty chceš spát na zemi? - Jsem v pohodě.
Počkej.
Kdy můžu poznat tvého otce?
Budu k tobě upřímná.
Nemluvila jsem s ním, co jsem se vrátila do Moskvy.
Vážně? Určitě mu moc chybíš.
Je spousta věcí, na kterých se neshodneme.
A tebe si asi taky moc neoblíbí.
Miláčku.
Máme toho za sebou hodně.
Mě už nic nevyděsí.
Dobře.
Zavolám tátovi.
Děkuju. Salamat.
Je to tady obrovské a krásné.
Vítej v mém rodném městě.
Seženeme taxík.
- To není třeba. - Ne?
- Proč? - Máme odvoz.
Miláčku?
Vítejte, princezno.
Neříkej mi tak. A mluv anglicky, máme návštěvu.
Miláčku?
Oksano?
Dennisi? Pojď sem.
Pojď!
Dej mu kufr.
To je Maximov. Maximove, tohle je Dennis.
Těší mě, pane. Děkuji.
Nevěděl jsem, že jsi bohatá.
Nejsem bohatá, ale můj otec je.
Nastupte si.
Ano, pane. Jste hodně velký.
Dennisi.
Dennisi, jsme tady.
Dennisi, vstávej! Jsme tu.
To je můj domov.
To je ale velký dům.
Veliteli.
Tohle je můj domov.
Páni.
Říkala jsem ti to.
Táta loví medvědy
a…
A je nejlepší lovec ptáků v Rusku.
Tady máš důkaz.
To je maminčina váza.
Vyrobila ji jako dárek pro tátu.
Ukážu ti její fotku.
Je moc krásná.
Děkuju.
- Co to bylo? - To bude táta.
Pojďme za tátou.
To je tátův typický chvat. Přes rameno.
Ahoj!
Podívejme, kdo se to tu zjevil!
Tati!
Princezno, ty jsi zhubla.
Ani ne.
- Jak se máš, tati? - Dobře.
Ale byla jsi pryč dlouho.
Ano… Dennisi?
Tohle je můj přítel, Dennis.
Poznali jsme se na Filipínách. Dennisi, to je můj otec, Fjodor.
Je mi ctí vás poznat.
Sambo?
Možná někdy jindy.
- Oběd je připraven. - Výborně.
Jdeme se najíst.
Kdo že jsi? Dimitrij?
Jsem Dennis Mercado, pocházím z Filipín.
Děkuji.
A připomeň mi…
Proč jsi tady?
Tati.
Vždyť jsem ti volala.
Chtěl se s tebou seznámit, pamatuješ?
Tohle je od něj.
To je naše značka, Tabléa.
- Měl byste ochutnat. - Bezva.
Tetička Blessie.
Prý u vás kdysi pracovala.
Ano!
Teď je v Dipologu a pracuje u nás.
Dobře.
Když můj otec zemřel, převzal jsem podnik po něm.
To se dalo čekat.
Oksana…
Říkala mi, že prodáváte vodku.
Ano!
Vodku!
Přineste vodku!
Pane…
To není třeba.
Páni.
To je naše značka „Počjot“, to znamená „čest“.
Je mi povědomá.
Ano, prodáváme ji v Moskvě a ve Vologdě.
Tak proto.
Piješ?
Ne, pane.
Ano, ale…
Jenom trošku. Ne moc.
Trošku.
Tohle je trošku? Páni.
Možná později.
Nejdřív se najezme.
Možná později.
V téhle zemi nikdo neodmítne Počjot.
Sleduj.
Sakra.
Je dobrá, co?
Tuhle hostinu jsme připravili kvůli tobě.
Děkuju, tati.
- Tak jezte. - Tolik jídla.
Páni.
Zvládneš snad víc.
- Naše jídlo se ti nelíbí? - Tati, prosím tě.
Co třeba ryba?
Máš rád ryby?
Ano, pane. Ryby.
Tak tedy zítra
pojedeme na ryby.
To je Káťa?
Ano.
Vypadá vznešeně, viď?
Je to skutečná princezna. Ukážu ti její fotku.
Tohle je moje Káťa.
Miláčku… jestli ti to nevadí…
Jak se to stalo?
Vlakové neštěstí.
Jela do Moskvy, aby tančila ve Velkém divadle.
Otec byl proti.
Chtěla žít v Moskvě.
Chtěla bydlet se svým přítelem.
A žít v Moskvě. Otec nesouhlasil.
Ale ona trvala na svém.
Noc před jejím odjezdem jsme popíjely.
Vzpomínáš, jak jsem se napila u vodopádů v Dipologu?
Ano.
To byla ta samá lahev, kterou jsme nedopily.
Páni.
Zajímalo by mě, jak jsi přesvědčila otce, aby tě pustil na cesty.
Musel se o tebe ještě víc bát.
Vlastně nijak.
Prostě jsem odjela. Neměl na výběr.
Miláčku, jak ti je?
Jak se cítíš?
Dlouho jsi tady nebyla.
Jo.
Vyvolává to ve mně spoustu vzpomínek.
Ale dokážu to s tebou sdílet.
Tuhle svou část.
Jsem rád, že tu jsem s tebou.
Pane Dennisi, odvedu vás do vašeho pokoje.
Jdeme.
Běžte do svého pokoje.
Dennis Mercado neumí pít.
NENÍ TO CHLAP, NEJÍ NORMÁLNÍ JÍDLO, NEPIJE
Vypadáš unaveně. Jsi v pořádku?
Ano, jsem.
Asi jsem si ještě nezvykl na tu ložnici.
Nenapadlo by mě, že zrovna ty budeš mít problém spát.
Dneska je hrozný provoz.
Jako na Filipínách, že?
Stýská se mi po Filipínách.
Byl jste někdy na Filipínách, pane?
Ne.
Dipolog je moc krásný.
Dá se tam dělat tolik věcí.
Můžeš jezdit po ostrovech, je tam pěkná pláž.
Můžeš se potápět.
Ale paragliding? Bože můj.
To je pecka.
Byli jsme tak vysoko. Měla jsem strach.
Určitě bych z toho vycouvala, kdyby mě Dennis nepovzbuzoval.
Protože měla seznam věcí, co chtěla podniknout.
A co na tom seznamu je? Zemřít mladá?
První úlovek dne. Dobrý začátek, ne?
Páni.
Výborně, tati.
Uvidíme se na obědě.
- Dobrá práce. - Ano.
Děkuju, drahoušku.
Tak dobrá.
Dennisi.
Teď ty.
Dobře.
- Chytil jsi něco? - Máš něco?
Výborně!
To můžeme dát na gril. Bude to tuhé.
Tahle bude velká.
Podívejme se.
Rukavice, brýle.
Kompletní ohoz.
Ty jsou moje.
Teď už určitě něco mám!
Víš, Dennisi, vážně před tebou smekám.
Ty jsi unikát.
Omlouvám se.
Tati, nemusíš se rozčilovat.
S tímhle v divočině nepřežiješ.
Budu si to pamatovat,
jestli se někdy rozhodnu žít v lese.
Nové příchutě Počjot.
Nové příchutě?
Pracovali jsme na nich od tvého odjezdu.
Lněné semínko a skořice.
Dej mu malou skleničku. Pije jen trochu.
To nevadí, dejte mi stejnou.
Zvládnu to.
Na počest mých dcer.
Káťa měla ráda len, Oksana má ráda skořici.
Chci, abyste byly obě součástí rodinného dědictví.
Neřekla jsi mi, že máš ráda skořici.
Protože nemám, tati.
Máš to popletené. Já skořici nesnáším.
Zapomněl jsi?
Ale je to…
Je to hezké překvapení.
Je vynikající.
Promiň, princezno. Tvůj otec už stárne.
Paměť mu vynechává.
Víte, pane…
Mohl bych navrhnout čokoládu?
Zkuste čokoládu.
Oksaně by to určitě chutnalo. Ale…
Ale tahle skořice je dobrá. Páni.
- Můžu si dát ještě? - Dej si moji.
Dej mu, kolik bude chtít.
Klidně všechny lahve.
Miláčku?
Pane jo, děkuji.
Jsi v pořádku?
Omlouvám se za to nedorozumění.
To není tvoje vina. Mrzí mě, že jsme tě do toho zatáhli.
Chvíli tady zůstanu, ano?
Dobře.
To bude filipínské jídlo?
Ano!
Vepřové a ryba. Zajímavé. Co to je?
Tajemství.
Všechno se dozvíš.
Dobře.
Nebudu tě rušit.
Mám otázku.
Má tvůj otec rád koření?
Rozhodně. Mnohé koření.
Já moc ne, ale on to miluje.
Dej ho tam hodně.
Dobře.
Tak zatím. Já jdu vařit.
Dobře.
Snad se mu to povede.
Překvapí tě.
Hotovo!
- Vypadá to skvěle. - Ano.
To je specialita mého táty.
Je v tom grilované vepřové a rybí ceviche.
Jmenuje se to sinuglaw.
Je to výborné, slibuji.
Jsi v pořádku, tati?
- Pane? - Není ti nic?
- Pane?
Donesete nám vodu?
Pane!
Jste v pořádku?
Co jsi do toho dal?
Kajenský pepř, chilli a papriku.
Dejte mu vodu.
Říkala jsi, že tvůj otec má rád mnohé koření.
Říkala jsem „nové koření“, ne mnohé koření.
Dýchejte.
To je moc pálivé.
Mléko, prosím.
To byl tvůj nápad?
Ne, pane!
Moc se omlouvám.
Prosím, odpusťte mi to.
Pane, rád bych se…
omluvil za to,
co se stalo.
Měli jsme s Oksanou…
Bylo to nedorozumění.
On za to nemůže, tati.
Teď by ses mohl se mnou napít.
Ukážu ti, jak se pije v Rusku.
Vypij to naráz.
Na zdraví.
Výborně.
Tak se to dělá.
Ano, pane.
Ale víš, co se říká.
„S jedním křídlem se létat nedá.“
Dáme si druhou rundu, ano?
Ne, miláčku. Tátu nepřepiješ.
On se nikdy neopije. Nemůžeš mu stačit.
Neboj se.
Já to zvládnu.
Varovala jsem tě.
Nech nás, princezno, promluvíme si jako muž s mužem.
Dobře. Užijte si to.
Miláčku.
Do dna, Dennisi.
Tak se to dělá.
Existuje ještě jiné rčení.
Ne.
„Do třetice všeho dobrého.“
Tolik rčení…
Je moc silná.
Je výborná. Děkuji.
- Tak šup. - No dobře.
Raz, dva, tři.
Už se do toho dostáváš.
Tahle je hodně silná.
Tahle je ta pravá.
Dobrá, co?
Dáme si pauzu.
Čím déle budeš v Rusku, tím víc si na to zvykneš.
Budu k vám upřímný.
Ze začátku…
Ano, měl jsem z vás strach.
Bál jsem se vás.
Ale podívejte se.
Když jsem přišel do tohohle domu,
uviděl jsem ty trofeje, ty obrazy.
Nahání to hrůzu.
Ano.
Ale já vidím i tohle.
Tuhle vázu.
Tuhle nepatřičnou vázu.
Ta váza je památka. Vzpomínka na mou zesnulou ženu.
Kupoval jsem jí vždycky 51 růží.
Vyrobila ji, aby je měla kam dát.
No vidíte, pane!
Věděl jsem to.
Já to věděl. Vidím to ve vás.
Je ve vás jemnost.
Máte v sobě jemnost.
Stejně jako tahle krásná váza s květinami.
Pane…
Miluju Oksanu.
Přísahám vám, že vaši dceru miluju.
Miluju vaši dceru.
Nekomplikujte nám to, prosím.
Protože láska je láska!
Sakra.
Jsi nanic!
Co jsi sem přijel, všechno akorát kazíš.
Ne, pane. Já se omlouvám.
Přestaň se omlouvat!
A vypadni.
Běž! Vypadni.
Vypadni! Běž!
KRÁSKA
Nazdar, příteli.
Co se ti stalo? Vypadáš, jako bys prohrál sázku.
Člověk od nás!
Georgie? Co tady děláš?
Patří mi to. Jsem majitelka. Proto se to jmenuje „Kráska“.
Páni.
Kde máš manžela? Aby zase nežárlil.
Nechal mě tu. Jel na lov. Nemluvíme spolu.
Připijme si na Filipínce, kterým Rusové lámou srdce.
Do dna.
A co ty?
Proč jste se s Oksanou pohádali?
Nejde o ni.
Jde o jejího tátu.
Nějak se mi nic nedaří,
když jsem s ním.
Všechno kazím.
Měl jsem plán a ten nevyšel.
Tak jsem se snažil držet s ním krok, ale klopýtl jsem.
Nevím, jak mu to tentokrát vynahradím.
Všichni otcové jsou přísní.
Rusové i Filipínci.
Pro jejich dcery není nikdo dost dobrý.
Nikdo. Třeba můj otec.
Pořád mi říkal: „Sergej tě opustí.“
Ale podívej se, jak mě miluje.
Až moc.
Dusí mě to.
Pořád o mně pochybuje, myslí si, že ho podvádím.
Tak mám chuť mu dát za pravdu.
A jednou to vážně udělat.
Ne!
- Proč? - Nech toho.
Nandej si je!
Co to říkáš?
Nechci si je nandat.
To stačí!
Aha, ty máš rád bondáž!
Moje heslo je „kukuřice“.
- Cože? - Kukuřice!
Krásko!
- Vstávej! - Jsi tady?
- Sakra! - Krásko!
- Rychle, vlez tam. - Krásko!
Šup! Je to tam super!
Ano?
Moc mi chybíš.
Nemůžu bez tebe žít.
Dobře, lásko, odpouštím ti.
Co mi to děláš?
Bože, ano!
Bože můj!
- Bože! - Ano.
Pojďme do sprchy.
Dennisi! Měla jsem strach.
Kde jsi byl?
Promiň.
Dal jsem si pár drinků.
Ty jsou pro mě?
Děkuju.
Miláčku, můžeme si promluvit?
10, 11, 12…
- Promiň, že jsem… - Víš co?
Tyhle by se hodily pro mámu.
V Rusku dáváme lichý počet květin živým
a sudý počet květin mrtvým.
- Dojdu pro vodu. - To je pěkné…
Jen jsem chtěl…
Chci ti říct…
Že…
Chci se ti omluvit.
Mrzí mě, co se stalo.
Teče to.
Mám kapesník.
Co to…
Co to je?
S kým jsi včera večer byl?
Nevěděl jsem, kam jít a…
- Šel jsem ke Krásce. - Ke Krásce?
Georgie, ta Filipínka!
Ta, co se fotila? U ní jsi byl přes noc?
- Došlo k něčemu? - Ne!
Já nevím, byli jsme oba opilí.
Jak jsi mi to mohl udělat? Ty mě nemiluješ?
Miluju tě hrozně moc!
Jen si ze včera nic nepamatuju.
Ale vím, že jsem jí řekl,
že chci tvému otci dokázat, jak moc tě miluju.
Přísahám, že jsem to řekl.
Tohle dokazuje, jak málo mě miluješ.
Miláčku!
Lásko.
Prosím, promluvme si.
- Můžeme si promluvit? - Váš otec čeká.
Miláčku!
Oksano.
Dennisi.
Chci se ujistit, že nastávající manžel mé dcery
je natolik mužný, aby ji ochránil.
Tak tě vyzývám.
Vy mě vyzýváte?
Ne, pane. Nechci vás vyzvat.
Co se děje? Bojíš se starce?
Pane…
Prosím vás. Nechci se prát…
Můžeš mému otci dokázat, jak mě miluješ.
Dennis tě vyzve.
Dennis tě vyzve, tati.
Tak pojď!
Začněme.
Oksano!
Tvůj otec…
Oksano.
Pane, já už nemůžu.
Pane.
- Nechci s vámi bojovat. - Dělej.
Pane.
Pane, já nechci…
Nechci bojovat. Prosím!
Oksano!
Pane, prosím. To stačí.
To stačí, pane.
Oksano!
Pane!
Oksano!
Prosím, dost.
To stačí, pane.
Musíš ovládnout dech.
Zamíříš…
A pak…
Pal!
Zkusíš to?
Nemáš pořádně nabito.
Zkus to s touhle.
Víš…
Můj otec mě brával na lov.
Už od mých třinácti.
Bylo to jako zasvěcení.
Tradice.
Abych dokázal, že jsem dospěl a že dokážu zajistit rodinu.
Každopádně…
Zkus to znovu.
Dobře!
Ještě jednou.
Lepší.
Výborně.
Takže…
Pojedeš zítra se mnou?
Lovit medvědy?
Dobře. Bude mi ctí.
To je dobře.
Zařídím ti povolení.
Připrav se.
V Rusku žijí čtyři druhy medvědů.
Kamčatský, ussurijský, lední a medvěd hnědý.
Tohle je revír medvěda hnědého.
Medvěd hnědý je prospěchář.
Je známý tím, že napadá a zabíjí lidi.
Budeme na střídačku dávat pozor.
A když nějakého uvidíme, dáme si znamení.
A nezapomeň, střílej na srdce.
A nesmíš minout.
Medvěd kamčatský je zabiják.
Buď ho zabijeme, nebo zabije on nás.
Pane, neříkal jste, že tohle je revír
medvěda hnědého?
Ano.
Vždyť to říkám.
Pane?
Ty budeš hlídat tady.
Já zkontroluju perimetr.
Víte to jistě?
- Naprosto. - Neměl bych jít s vámi?
Ne, musíme si pomáhat, abychom to zvládli.
Já budu na perimetru, ty hlídej tady.
Dobře, pane.
Zůstanu tady sám.
Dobře.
Nechoďte moc daleko.
Jestli se s Dennisem milujete, nebudu vám překážet.
Omlouvám se.
Ale když já jsem tak neodolatelná.
Je to kříž, který nosím celý život.
Je to velký problém.
Nemůžu se přátelit s muži.
Vždycky se do mě zamilují.
Jen chci, aby byl Dennis šťastný.
Ale Dennis není jako oni.
Moc tě miluje.
A nic se nestalo.
Vůbec nic. Nic.
Nic!
Kukuřice! To je tvoje heslo?
Nenávidím tě!
Děláš drahoty.
Já nemůžu.
Miluju Oksanu.
Zabij mě.
Protože já jí nedokážu ublížit.
Rusko.
Jel jsem až do Ruska.
Dokonce se dvořím jejímu otci.
Oksano, já tě miluju. Tolik ji miluju.
Tak dobře. Našel jsi svou pravou lásku.
Tohle je šílenství.
Když sis užil s mým tělem, necháš mě tu takhle na ocet?
Nezabralo to.
Moje moc na tebe nefunguje. Co si to dovoluješ, Dennisi?
Krucinál. Unavuješ mě.
Co je?
Ty spíš?
Vzbuď se!
On je mrtvý?
Ne, žije.
Takže se nic nestalo.
Dennis spal. Věř mi.
- On spal? - Jo.
- Nemohla jsi ho vzbudit? - Ne.
Nemohla jsem ho vzbudit. Vypadal jako mrtvola.
Věřím ti.
Musíš mi věřit.
Pane!
Dennisi, proboha, co se stalo?
Miláčku, my…
Napadl nás medvěd.
Medvěd?
Ano.
Kde je táta? Je v pořádku?
Měli bychom počkat na vyjádření doktora.
- Ano? - Doufám, že je v pořádku.
Musím ti něco říct.
Dneska jsem byla v baru Kráska
a mluvila jsem s Georgií.
Řekla mi, že se nic nestalo a že jsi spal celou noc.
Opravdu?
Promiň, že jsem ti nevěřila.
To nic.
To nic, lásko.
Váš otec utrpěl četné zlomeniny.
Je stabilizovaný.
Ale obávám se,
že z téhle nehody už se plně nezotaví.
Tati…
Ještě jedna věc.
Díval jsem se do jeho lékařských záznamů a tam stojí, že mu byla diagnostikována
Alzheimerova choroba v rané fázi.
- Alzheimer? - Ano.
Takže už žádné náročné aktivity. Všimli jste si, že by ztrácel paměť?
Nebo měl problém zapamatovat si nové informace?
Zapomnětlivost?
Ano.
Dávejte na něj dobrý pozor.
Proč jsi mi neřekl o tom Alzheimerovi?
Nechtěl jsem na tebe tlačit.
Cestovala jsi po světě, poznávala se.
Vypadala jsi tak spokojeně,
že jsem tě nechtěl znepokojovat.
Dlužím to Kátě.
Ale měl jsi mi to říct. Přijela bych dřív.
Měla jsem tady být s tebou.
Ne, mám tady doktory, vyšetření…
Ale to nestačí.
Víš…
Respektoval jsem tvoje rozhodnutí, když jsi odjela.
Připomínal jsem ti její smrt, viď?
Chápal jsem to.
A měl jsem podpořit i ji, když odjela do Moskvy.
Neměl jsem možnost se jí omluvit.
Zemřela s těžkým srdcem,
kvůli mně.
Ne, tati.
Nechala jsem tě o samotě,
když jsi trpěl mnohem víc než já.
Omlouvám se.
Ne. Já jsem tvůj otec.
Neměla bys o mě mít starost.
Konec konců,
to já bych měl mít starost o tebe.
Slibuju, že už tě nikdy neopustím.
Mrzí mě, jestli jsem vás obě zklamal.
Vím, že to někdy dávám najevo zvláštním způsobem,
ale ve skutečnosti jsem jen otec, co miluje své dcery.
A chce pro ně to nejlepší.
Princezno.
Dobře to dopadne.
Mám tě ráda, tati.
To nic.
Vítej doma, tati.
Konečně mě pustili z nemocnice.
Na podmínku.
Doktoři přikázali, že musíš být opatrný.
Rozumíš mi?
Někdo volá.
Ahoj, tetičko!
Ahoj!
Dobré ráno!
Kako, konečně jsi zase doma.
Dobrý den, Fjodore. Už je vám lépe?
- Jo. - Dávejte si jód na záda.
Na bolest, ano?
A jezte hodně polévky a pijte vodu.
Brzy se uzdravte, Fjodore.
Děkuji.
- Synku! - Mami.
Co tvoje ruka?
Je v pořádku.
Kdo je ta krásná dáma?
To je asi tvoje sestra?
Ne.
Já jsem Dennisova matka, Thelma.
A vy budete Fjodor.
Moc mě těší.
Vy mě taky těšíte.
Chci říct…
Taky mě moc těší. Brzy se uzdravte.
- Už radši běž, mami. - Tak ahoj!
- Ahoj, tetičko! - Sbohem!
Pane, něco pro vás mám.
Dobře.
Pane.
- Tak prosím. - To vypadá povědomě.
Tohle jsme mívali, když byly moje dcery malé.
Ten recept mám od tety Blessie.
To jsi nemusel, ale děkuju.
Slyšel jsem, že čokoláda pomáhá na Alzheimera.
Umíš vařit docela dobře,
když nepoužiješ koření.
To rád slyším, pane.
Promiň, co jsem ti provedl.
Když jsi sem přijel, moc ses mi nelíbil.
To bylo vidět.
Dával jste mi to dost najevo.
Nebyl jsem připravený svěřit ti svou dceru, ale…
Ale přesvědčil jsi mě.
Vytrval jsi
a to já obdivuji.
Upřímně řečeno,
po tom všem, čemu jste mě vystavil,
by pro mě nebyl problém nechat vás tomu medvědovi.
Navzdory všemu
vás ale nedokážu nenávidět.
A teď už vím proč.
Protože ve vás vidím svého otce.
A…
Já…
Můj táta mi moc chybí.
A vy mi ho připomínáte.
Proto jsem s vámi chtěl být zadobře.
Nechtěl jsem vás zklamat.
Teď jsi pro mě jako syn.
Jinak bych tě ani nevzal na lov medvědů.
A chtěl bych po tobě jen jednu věc.
Slib mi…
Že se postaráš o mou dceru.
Ano, pane.
Samozřejmě.
To chci i já.
Udělám pro ni to nejlepší.
A vím, že pro ni je nejlepší, když má otce,
který je živ a zdráv.
Ona vás potřebuje.
Odvezeš mě dovnitř, Dennisi?
Něco bych ti chtěl ukázat.
Dobře.
Dennisi.
Donesl bys mi něco?
Ano, pane.
Podej mi lahev Petrovské vodky.
To je ta průhledná uprostřed.
- Ano. - Tahle?
Tahle.
Ta patřila mému otci.
Nikdo ji neotevřel
padesát let.
A rád bych ti ji daroval.
Ne, pane…
- Víte to… - Jistě.
Otevři ji při zvláštní příležitosti.
Děkuji, pane.
Salamat.
Mají hlad.
Tady máte.
Vzpomínáš, ještě v Dipologu
jsem se tě ptala, jestli máš holku.
Byla jsem tak nervózní. Nebyla jsem připravená na „ano“.
Bože můj.
Nebylo to zjevné, že se mi líbíš?
Já nevím.
Jsi tak hezký a…
Příliš mi lichotíš.
Možná ano.
Ale víš, co mě definitivně přesvědčilo?
Když jsem tě viděla v Moskvě.
Hned jsem to věděla,
v tom obchodě s matracemi,
že to nebyl jen flirt.
Miláčku, brzy z Ruska odjedu.
Užil sis ty dva týdny naplno?
Že se vůbec ptáš.
Samozřejmě. Stálo to za to. Ani nevíš jak.
Jsem s tebou moc šťastná.
Kdyby to šlo, zůstal bych tady s tebou.
Teď potřebuješ pomoc nejvíc.
Chci tu být s tebou.
Co kdybychom se vzali hned?
Vzali?
My se budeme brát?
Sukob.
- Vzpomínáš? - Dobře.
Já a tvůj otec jsme teď v pohodě.
Nechci to zkazit.
Víš, co musíme udělat?
Ano.
Oddanost a obětování.
To jsem se naučila od tebe.
Ale teď je na mně, abych se postarala o otce.
Ano.
Na tvém místě bych udělal to samé.
Víš, když můj…
Když umřel můj táta…
Nedokázal jsem mu říct všechno, co jsem chtěl.
Proto si každý den přeju, aby tu pořád byl.
A proto kvůli těm, které milujeme,
musíme využít každý moment naplno.
Miluju tě.
Oksano, miluju tě.
Tím je to těžší.
Tati!
Princezno.
Co tady děláš? Spal jsi?
Nemůžu spát celý den.
Musíš odpočívat.
Měl jsem o čem přemýšlet.
Já taky.
Rozhodli jsme se s Dennisem,
že se alespoň prozatím rozejdeme.
Princezno.
Nechci, abys ztrácela dál čas
a litovala promarněných příležitostí.
Budu mít rád toho,
koho si vybereš ty.
Vážím si toho, tati.
A Dennis taky, ale…
Už je pozdě. Musí odjet na Filipíny.
Dobrý den, pane.
Dennisi.
Chceš jít dovnitř, tati?
Ne, určitě si máte o čem povídat.
Ještě chvíli tady zůstanu.
Půjdu dovnitř, pane.
Najdu si k tobě cestu, ano?
Ano?
Tohle ještě není rozloučení.
Takže neřeknu: „Sbohem, miláčku“.
Počkejte, pojďte sem.
Pane?
Já bych…
Chtěl bych vám za všechno poděkovat.
Dávejte na sebe pozor.
Ne, počkej.
Už jsem se rozhodl.
Takže mě dobře poslouchejte.
Dennisi, kdybys mohl,
zůstal bys v Rusku s mou dcerou?
Ano, pane.
Samozřejmě.
Dobře, tak domluveno.
Náhle se uvolnila pozice provozního viceprezidenta v Počjotu.
A já přijmu tebe.
Předpokládám, že máš dostatečné zkušenosti z provozu Tabléy.
Zbytek ti vysvětlím
a zařídím veškeré dokumenty.
Pane, to je…
To je ohromná nabídka.
- Domluveno. - Děkuji.
Děkuji, nezklamu vás.
Děkuji.
To je jen půlka.
Cože?
Doktor mi doporučil, abych odešel z firmy.
Soustředil se na uzdravení.
Takže…
Odejdu do důchodu a budu žít
na naší staré chatě na venkově.
Ne, to je moc daleko. Jak bys tam mohl být sám?
My jsme tady. Budeme se o tebe starat.
Není důvod k obavám.
Vezmu si s sebou svoje pomocníky.
Princezno.
Nezasloužíš si strávit zbytek života připoutaná ke mně.
Musíš žít vlastní život.
Dělej, co miluješ.
Jako chtěla tvoje sestra.
Tohle mi připomíná moje prosté dětství.
Budu v pořádku.
Tati, stačí zavolat a přijedu co nejrychleji.
- Budu sem často jezdit. - Dobře.
Myslím, že teď je ta pravá chvíle ji otevřít.
Ano? Dobře.
Na Fjodora.
Přejeme vám spokojenost,
pevné zdraví a dlouhý život.
- To samé i vám. - Na zdraví!
Ještě jednu?
Jistě, teď jsem Rus. Ještě jednu!
Dobře.
ODHODLANÝ, SPOLEHLIVÝ, OBĚTAVÝ, MILUJE MOU DCERU
Miluje Oksanu.
Zachránil mě.
Připadá mi to neskutečné.
Jako kdybychom byli ve snu.
Chápeš, že můj otec našel způsob, abychom mohli být spolu?
A právě proto…
Dlužíme mu to.
Doufám, že se rozhodl správně.
Bojím se o něj.
Já také.
Ale jediné, co můžu udělat,
je dodržet svoje slovo
a postarat se o tebe.
Mise splněna, generále Medvěde?
Ano, prošel zkouškou.
Princezna je v dobrých rukách.
Můžeme bez obav pokračovat v naší misi.
Ale měli bychom mluvit anglicky.
Budete to potřebovat na další misi.
Váš Alzheimer byl přesvědčivý.
Ubohá lest.
Ale muselo to tak být.
Jsem rád, že jste zneškodnil toho medvěda,
protože jsme ho neměli na mušce.
Děkuji všem svatým, že byl tak statečný.
Máme dál sledovat Medvídě a Ospalého medvěda?
Ano. Tedy, potvrzuji.
A náměstku.
Ještě jednu věc.
Ano, generále?
Sašo.
Chci, abys našel doručování květin
v Dipologu na Filipínách.
Posílám tam kytici.
Děkuji.
Někomu výjimečnému.
Tady máte hlášení, pane.
Veliteli.
Medvídě má partnera.
Opakuji, Medvídě má partnera.
Veliteli.
Medvídě dorazilo do nory.
Zahajte operaci.
- Co to bylo? - To bude táta.
Pojďme za ním.
Veliteli? Nulová viditelnost.
Rozumíte? Veliteli!
„Váš otec utrpěl četné zlomeniny.“
„Je stabilizovaný.“
„Ale obávám se, že z téhle nehody už se plně nezotaví.“
„Váš otec utrpěl četné zlomeniny.“
„Je stabilizovaný.“
„Ale obávám se, že z téhle nehody už se plně nezotaví.“
Překlad titulků: Tereza Tesařová