Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NADAHNUTO STVARNIM DOGAÐAJIMA
ATLANTSKI OKEAN MART1996.
KA SEVERU
DVA MESECA KASNIJE ALGESIRAS, JUG ŠPANIJE
Ivanov Sirakovu, Sirakov traži slobodnog saigrača.
Dolazi sleva, prolazi... Dodaje Stoičkovu!
Uzima loptu, dodaje...
I...
Gol!
Kakav gol, kakva utakmica za Bugarsku!
Gol! Vrati se kući, Bugarsko, vrati se kući!
Rumunija... Sranje!
Sad gledaj.
Gledaj.
Dobro! -Da!
Lepo. -Ide u Ameriku.
Jedan, dva, tri!
Kupim konja.
Georgi, kauboj.
S konjem.
Odem tamo
i nađem ranč.
Kao u "Dalasu" na TV-u.
Odem u Njujork.
Konj i zvezde...
Ne ja.
Ja zarađujem.
Georgi,
čekamo.
Ne vide nas.
Onda ti odeš prvi
i ja dođem za tobom.
Ja prvi.
Idemo.
Krenuli smo.
Brod se pomera, osećaš?
Idemo.
Amerika.
Dva sata.
Dolazim posle tebe.
Ćao.
Prijatelj.
Ćao.
Obojica idite u svoje kabine.
Ovde.
Ti si kapetan?
Jesi li ti kapetan?
Ja dobar čovek.
Posao.
Idem Amerika.
Kupim konja.
Georgi, kauboj.
Daj mu vode i nešto da prezalogaji.
Hvala.
Hvala vam.
Dobro je.
Hvala vam.
Ti napolje.
Odmah!
Ustani!
Ostani miran.
Dobro.
Kreni!
Polako. -Ovamo.
Idi!
Prijatelju!
Pomozi.
Molim te!
Odlazi.
Idi!
Nije dobro ovde.
Molim te.
Ne ovde.
Čuješ?
Prijatelj, ja prijatelj.
Prijatelj, prijatelj.
Ako te Tajvanci vide,
ubiće te.
Tajvanci će te ubiti.
Slušaj me!
Slušaj me.
Tvoj prijatelj...
Mrtav.
Žao mi je.
Tajvanci su baš loši.
Mi dobri, Filipinci su dobri.
Moj prijatelj je mrtav?
Žao mi je.
Ne ovde!
Gde sakriven?
Gde?
Čekaj, molim te!
Čekaj tu.
Razumeš?
Pogrešili smo prvi put.
Sada je drugačije.
Reći će da smo lagali.
Nema dokaza.
Reći će da smo lagali i izgubićemo posao.
Alane,
bili smo preslabi.
Slušaj ih.
- Misle da su nas ućutkali. - Nostromo, bio sam tamo.
Sećaš se?
Znam šta... -Ismevaju nas.
Šta oni misle?
Da nas poseduju.
I poseduju nas.
Ne poseduju nas.
Ima Bibliju kod sebe.
Ne želim da znam gde je.
Za slučaj da neko sazna, ne želim da znam gde je.
Tako ne mogu nikome ništa da kažem.
Onda...
Ja ću biti jedini koji će ići kod njega.
Ko još zna?
Lu.
Trebaće mi hrana i voda.
Pa, vas dvojica,
ako ijedan od vas želi da postupi drugačije, kažite mi sada.
Zato što moram da znam.
Sad možete ići.
Dođi!
Hrana i voda.
Dođi!
Sada!
Bezbedno!
Kanada.
Amerika.
Ovaj brod,
Kanada.
Kanada, dobro.
Ja Rumun.
Rumunija.
Džoel.
Dumitru.
Kanada.
Četiri dana.
Četiri dana manje-više.
Prijatelju,
nema napolje.
Razumeš, prijatelju?
Ostani tu.
Biblija.
Za sreću u Americi.
Od čoveka, sagradio sam mu kuću.
U Španiji.
Moli se!
Da.
Moram da idem sada.
Hvala, gospodine.
Bolje je bez svetla.
Svetlo, ne.
I oprosti nam dugove naše
kao što i mi opraštamo dužnicima svojim.
I ne uvedi nas u iskušenje,
no izbavi nas od zloga.
U ime Oca i Sina i Svetoga duha. Amin.
"Pozdrav u ime Isusa Hrista.
Ako su oči i uši
čovekovi prvi savetnici,
onda smo ovde u opasnosti.
12. mart..."
A porodica?
Porodica dobro.
Zvao sam iz Španije, žena dobro.
Malo dete s problemom, temperatura.
Malo dete?
Dve godine. -Dve godine?
Porodica važna.
Mnogo važna.
Svakog dana čekamo da odemo kući.
Kapetan, troje dece, znaš?
Da...
Troje dece, a ima 34 godine.
Hrabro.
Troje dece, a on na moru.
Cele godine.
Porodica najvažnija.
Mi ovde zbog njih.
Svet ne zna.
Težak život za mornare.
Mi ovde, porodica tamo.
Moramo da se brinemo o porodici.
Slušaj,
kapetan na moru,
nije kod kuće s decom i ženom.
On ovde s nama.
Razgovaraš sa ženom o moru?
Ovde?
Da.
Mi, ovde, šta se događa na moru.
Nekad.
Ja nikad.
Nikad ne govorim o moru.
Ni ženi ni prijateljima.
Ni deci.
Dom je dom,
more je ovde.
Tako je porodica srećna.
Reci ženi da je sve u redu s malim detetom.
Zdravo, prijatelju.
Vratio sam se.
Hvala.
Voda.
Polako, tvoja je.
Hrana.
Vrlo
začinjena.
Hrabar si.
Bog te čini hrabrim.
Razumeš?
Da,
hrabar.
Tvoja Biblija... Gde je?
Mogu?
Da.
Tvoja devojka?
Moja žena, da.
Ovo je naš omiljeni deo.
Nama mornarima.
Ali budući da si tu
s nama,
ovo je i tvoj odlomak.
"Reci Jahveu,
zaklone moj, tvrđavo moja,
Bože moj u koga se uzdam!"
"Nećeš se bojati strašila noćnog,
ni strelice što leti danju,
ni kuge što se šunja kroz tminu,
ni pošasti što hara
u podne."
"Izbaviću ga
jer me voli,
zakriliti ga
jer poznaje
ime moje."
"Pozvaće me, a ja ću uslišiti."
"S njim ću biti u nevolji,
spašću ga
i proslaviti."
"Nasitit ću ga danima mnogim,
pokazati mu
spasenje svoje."
Dumitru,
Bog će ti pokazati izlaz.
Da.
Koliko imaš godina?
24.
Mlad.
Da.
Radim za svoju porodicu.
Dobar si čovek, Dumitru.
Hvala vam.
Ovde nema vazduha.
Moraš mi verovati.
Ti
s nama.
Filipinci dobri?
Filipinci, da.
Ali
budi tih.
Tišina.
Ako te drugi nađu,
ubiće te.
Onda
Filipinci u nevolji
s Tajvancima.
Samo nekoliko dana, u redu?
Ti
ostani tu.
Da.
Za molitvu Bogu.
Biblija.
Gospodine,
molim vas,
svetlo.
Ne.
Mnogo opasno.
Ima
trenutaka
kad se nađemo u tami.
Toliko gustoj tami
da ne vidimo ništa,
čak ne osećamo ni svoje srce.
Ali onda
jarko svetlo obasja takvu tamu.
I kažeš sam sebi:
"Vrati mi moju tamu."
Sutra
dolazim opet.
Sećaš se sveštenika Filipinca iz Algesirasa?
Oca Pedra?
"Dragi oče Pedro,
pozdrav u ime Isusa Hrista.
Ako su oči i uši
čovekovi prvi savetnici,
mislim da smo u opasnosti ovde.
12. marta su naši viši oficiri
bacili dva sakrivena putnika u okean.
Smatramo da su mrtvi."
Onda je, pre dva dana,
jedan sakriveni putnik nestao s broda.
Mislimo da je najverovatnije ubijen.
Ima još jedan putnik kog smo sakrili
kako bismo izbegli sličnu tragediju.
Ovim putem tražimo vašu pomoć.
Ne znamo šta nam je činiti.
Već je bilo dovoljno krvoprolića na ovom brodu."
Nostromo...
Treba nam dokaz. Niko nam neće verovati.
Dokaz?
Dokaz da su se stvari dogodile na ovom brodu i da smo ih mi videli.
Priča može da se završi na dva načina. Prvi,
kad se približimo luci, pomognemo mu da se iskrca
i niko osim nas ne zna ništa o ovome.
Ili...
Otkriju ga
i znaće ko mu je pomogao.
Ne možemo da ih pobedimo.
Imaju novac.
Ko će u toj luci slušati četvoricu Filipinaca?
Ali verujem ocu Pedru.
Poslušaće Božjeg čoveka.
Izgubićemo posao.
Izgubićemo sve.
Alane,
sećam se da sam kao dečak
išao u crkvu s majkom
i tamo uvek slušao:
Bog je veći od sveg zla na svetu."
Mislio sam
da je zlo ogromna stvar, kao velika magla nad nama
koja pokriva sve i odvlači nas od Boga.
Ali varao sam se.
To je kao
mnogo sitnica koje su povezane.
Nema ogromnog zla,
već mnogo sitnica koje ga sačinjavaju.
Alane,
zanima me mogu li da ti verujem u ovome.
Možeš da mi veruješ.
Razgovaraću s kapetanom, reći mu da moraš da zoveš kući.
Kad stignemo u Kanadu,
ti i Bernardo ćete otići da pošaljete pismo.
Džoele?
Prijatelju?
Džoele?
Nostromo! Imamo problem.
Moraš da dođeš u mašinsko.
- Kako znaš da ne laže? - Dobro se slažemo.
- Koliko već? - Tajvanac kaže, jednu noć.
Znaju za čoveka.
Samo im treba vremena da ga nađu pre nego što stignemo u Kanadu.
Odugovlače.
Misliš?
Ne znam.
To nije jedini problem.
Glavni inženjer je promenio moju noćnu smenu.
Noćas je tajvanski inženjer.
Videće ako odeš s hranom.
Znaju.
To je jedan od nas.
Jedan od nas je razgovarao s Tajvancima.
Nostromo!
Dođi.
Nostromo!
Sve u redu, nostromo? -Da.
Završio s poslom? -Da.
I sada kafa.
Kafa.
I mi kafu s Alanom.
Ja i dva Filipinca.
Alan, super muzičar.
Peva sutra na zabavi, znaš?
Da.
Pre nego što si došao,
pitao sam Alana da mi peva. Neće.
Ali ne odlazim ako Alan ne peva.
Vidiš, nostromo?
Pitam Alana da mi da snimak muzike od kuće.
Muzike iz Manile.
Slušam snimak Alana i nađem jednu pesmu.
Lepu pesmu. Lepu, zar ne?
Baš dobra pesma.
Hoćeš da čuješ lepu pesmu, nostromo?
Da.
Kakva pesma! Malo kao "Bitlsi", zar ne?
Super! Ti si super muzičar, Alane! -Šefe?
- Šta je, nostromo? - Izvinite što prekidam.
Jedno pitanje.
Sutra stajemo?
Da, sutra stajemo u Njujorku.
Noću, na nekoliko sati. -Zašto?
Kapetan zna.
Novac, vlasnik, nešto.
Ali ja nisam obavešten.
Sad jesi.
Ali ako stanemo sutra, odlažemo kontejnere.
Kapetan zna, vlasnik zna.
Ja ću raditi nešto?
Kad stanemo u Njujorku? -Da.
Ne, ne, ne.
Sutra uveče je zabava. Alane, muzika!
Ne radimo ništa.
Dođeš s njim, on peva.
Zabavimo se.
Ako to objavimo u Kanadi, beskorisno je.
Reći će da lažemo.
Moramo to da uradimo tokom stajanja u Njujorku.
Tako će bar biti dokaza da smo pokušali da učinimo nešto.
Gde je pismo sada?
Daću ti ga.
A Alan?
Ideš sam.
Bernardo, dobar čovek?
Da.
Mnogo dece? -Dvoje.
A ovaj problem sada...
Najmanje dete.
Bernardo želi da zove kući.
Žena je danas bila kod lekara.
Moje dete plovi,
ali ne kao ja.
Premekan je.
Mekan tu.
Premekan.
Ali nije dobro biti premekan kao mornar.
Nekad dobro,
nekad nije dobro.
Inače gubiš kontrolu.
Izgubiš kontrolu nad brodom,
izgubiš sve.
Gotovo.
Razumeš, nostromo?
Da.
Nekad loše
da bi sve na brodu bilo dobro.
Ljudi moraju da budu dobro.
Ti, nostromo,
misliš da sam dobar čovek?
- Kao Bernardo? - Da, kao Bernardo.
Lažeš.
Vi Filipinci ste dobri ljudi.
Ali lažete.
Kapetan uvek zna kad posada laže.
Sad lažeš.
Kapetan ne mora da bude dobar.
Kapetan mora da bude pravedan.
Pravedan i dobar nije isto.
Šta misliš?
Mislim da,
ako čovek želi da čini dobro,
može da bude i dobar i pravedan.
Ili
da bude pravedan i da i dalje čini dobro drugom čoveku.
Vi Filipinci mislite da smo mi Tajvanci loši.
Mi bogati, vi siromašni.
Nije nas briga. Je li tako?
Ali mi Tajvanci smo
pravedni.
Ne dobri,
pravedni.
Marimo za svu posadu.
Tajvance i Filipince.
Jedan primer, u redu?
Recimo ovako.
Otkrijemo stranca na brodu.
Kapetan, dve mogućnosti.
Prvi, da ne uradi ništa.
Odvede stranca u luku.
Drugi...
Ne odvede stranca u luku i nađe drugačije rešenje.
Loše rešenje.
Koje je najbolje rešenje?
Prvo, tačno?
Vidiš?
Filipinac kaže, prvo.
Tajvanac kaže, prvo.
Slažemo se.
Ali prvo nije dobro rešenje.
Stranac možda ima oružje.
Imamo samo jedno oružje ovde.
Kapetanovo.
Stranac možda ima nož.
Stranac može da ima bombu.
Stranac može sve da pobije.
Ali možda je stranac dobar čovek.
I onda,
odvedemo ga u luku, zar ne?
Dođemo u luku,
i šta se dogodi tamo?
Policija ga privede.
Otpuste nas zbog lošeg obezbeđenja.
Ne otplovimo.
Možda više nikad.
Pa kapetan ne rizikuje živote čitave posade zbog života jednog stranca.
Vidiš, nostromo?
Ponekad to dobro
nije dobro za sve.
Ali pravedno je
pravedno za sve.
Nostromo! -Šefe!
Zabava je ovde!
Da, pet minuta. Dolazim tamo.
Kapetan želi da budeš na zabavi.
Dođi.
Dobro došli na moju zabavu!
Čak je i kapetan tu.
Danas sam presrećan, hvala vam!
Postajem otac!
Imam sina!
Sina! Presrećan sam!
Nazdravimo junacima u gradu!
Ti?
Ne.
Ne?
Ne. -Ko?
Bio si ovde sinoć?
Ja, sinoć?
Ne.
Nisi bio tu sinoć?
Silaziš.
Slobodan si.
Slobodan?
Silaziš u Njujorku.
U Njujorku? Ne u Kanadi?
U Njujorku.
"Velika jabuka".
Amerika.
Šta to govoriš?
Moja torba, moja torba!
Nema potrebe.
Skoči!
Dumitru,
Njujork!
Njujork je tamo.
To je tvoja poslednja šansa.
Ako skočim, umreću.
Nema šanse.
Kanada, sećaš se, Džoele?
Ne razumeš.
Četiri dana, sećaš se?
Ne mogu da ti pomognem sada.
Životi Filipinaca su ugroženi.
Moj život je ugrožen. -A moj život?
Plivaj!
Ti plivaj!
Glup si čovek, nostromo.
To si nam uradio zbog nekog stranca.
Zbog nekoga ko nikad nije podelio koru hleba s tobom.
Udario me je u glavu,
pobegao,
izgubio sam ga.
Mi smo ga izgubili, nostromo.
Našao si ga, sakrio, dao mu hranu, ali mi smo ga izgubili.
Razdvojmo se i tražimo.
Ako ga nađemo... Šta ćemo da uradimo?
Šta ćemo s njim, nostromo?
Šta se dogodilo?
Bernardo!
Dobro si, nostromo?
Znaš šta se dogodilo ovde?
Nostromo,
kapetan te traži.
Da.
Imamo problem.
Neko je na brodu.
Mornar je video nešto danas.
Na palubi.
Novi čovek.
Čovek je nestao.
Mornar ne zna gde je.
Mornar je došao kod oficira
i prijavio to.
Rešićemo taj problem.
Ti, ja
i tvoj pomoćnik,
pevač.
Ti pretraži kontejnere.
Niko ne izlazi!
Nostromo!
Konopac!
Učini nešto!
Učini nešto, jebote!
Dole!
Spusti to.
Spusti.
Tajvanac?
Filipinac, zar ne?
Filipinac?
Tvoj prijatelj je pokušao da me ubije.
Prijatelj ti nije dobar čovek.
Ovaj brod,
Kanada, kada?
Danas.
Čekamo tu.
Kao prijatelji, zar ne?
Džoele, Džoele, Džoele...
Ne znaš, Džoele?
Prijatelj je prijatelj zauvek.
Nikad ne odeš.
Uvek pomažeš.
Nisi moj prijatelj.
Ali sam čovek, zar ne?
Osoba.
Moli se za prijatelja.
Uvek se moli, to govoriš, zar ne?
Kad sam bio prijatelj s tobom.
Pa moli se sada.
Moli se za prijatelja Filipinca.
Junak ima svoju svrhu.
Ðavo ima svoju svrhu.
Između njih
visi moja nesvrha.
Ogromna je moja nesvrha!
Tako je čist njen uzrok!
Između
mene i moje nesvrhe
cveta
odlučni Bog bez zakona.
I ti ćeš umreti ovde.
Ja ne.
Neću umreti ovde.
Danas stižem.
Silazim i odlazim odavde.
Prvo.
Pojedem nešto.
Meso, hamburger, nešto.
Popiću nešto.
Nešto jako, žestoko, viski ili šta već imaju tamo.
Onda zovem kući.
Razgovaram sa svima.
Sa svojom ženom,
mamom,
tatom.
Kažem im da sam dobro.
Da sam uspeo.
I šta ću onda?
Potražim mesto za život,
posao.
Zaradim nešto novca.
Ali ne nameravam da umrem ovde.
KA SEVERU
MEDIATRANSLATIONS