Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- "כשאתה ניאבק למען השטח שלך,‬ ‫אתה ניאבק למען חייך" – אייץ'־בי־אס -‬
‫- NETFLIX מציגה -‬
‫- שבועיים קודם לכן -‬
‫יש לנו אורחים.‬
‫כדאי שניזהר.‬
‫ממילא זה לא הרחוב שלנו.‬
‫טוגו, לא אוכל לבוא מחר.‬ ‫אני צריך לפדות את תשלום הפנסיה שלי.‬
‫בסדר.‬
‫אני אחליף אותך.‬
‫אני צריכה להתנקות. איפה יש מים?‬
‫יש שם ברז.‬
‫מה השעה?‬
‫מאוחר. את צריכה ללכת הביתה.‬
‫אין סיכוי שאלך הביתה.‬
‫אני נשארת כאן.‬
‫קחי.‬
‫תשכבי על זה כדי לשמור על חום.‬
‫בסדר.‬
‫- ברוכים הבאים -‬
‫את מהרחוב הסמוך?‬
‫איזה רחוב?‬
‫של הסוחרים.‬
‫סוחרים של מה?‬
‫תעופי מפה.‬
‫זאת לא הכיכר שלך.‬
‫היא כן שלי.‬
‫הבית שלי והעבודה שלי כאן.‬
‫להחנות מכוניות זאת עבודה?‬
‫את חושבת שזה כל מה שאני עושה?‬
‫נראה ככה.‬
‫את חושבת שזה קל?‬
‫זה לא נראה מסובך מדי.‬
‫את רואה את מקומות החניה ליד הסופרמרקט?‬
‫אני מתערב איתך על כל מה שיש לי‬ ‫שלא תצליחי להחנות שלוש מכוניות ברצף.‬
‫סגור.‬
‫אבל באמת על כל מה שיש לך. כולל המקל.‬
‫חכה רגע. אני אקח את זה.‬
‫תודה.‬
‫טוגו, תוכל לתת את זה‬
‫לאלברטו?‬
‫תודה. על הכול.‬
‫תעצור! חכה!‬
‫רגע, אני אעזור לך.‬
‫חכה רגע, אדוני.‬
‫סע אחורה.‬
‫קדימה.‬
‫תודה, שכן. נתראה.‬
‫תודה.‬
‫אין בעיה.‬
‫אם זה היה כל כך קל, היית עושה את זה בעצמך.‬
‫בחייך, גבר.‬
‫רק עזרתי לה.‬
‫חוץ מזה, זה לא הרחוב שלך.‬
‫הנה, היא יכולה לקבל את זה.‬
‫בשביל הבחור בכיסא הגלגלים.‬ ‫-זה לא מה שסגרנו.‬
‫כדאי שתלכי.‬
‫וגם אתה.‬
‫תירגע, גבר.‬
‫רק רציתי לדבר. כולנו באותה סירה.‬
‫לכי.‬
‫מה הבעיה? הוא בסך הכול עזר.‬
‫לכי, אמרתי.‬
‫אלברטו!‬
‫גברת מירטה השאירה לך את המפתחות.‬
‫תודה, טוגו.‬
‫תודה.‬
‫אני בעבודה, אז אני צריך ללכת, בסדר?‬ ‫אוהב אותך.‬
‫ביי.‬
‫מה המצב, חבר'ה?‬
‫ריטו.‬
‫מה המצב, ברטולו? ריברו?‬
‫מה העניין?‬
‫כמה פעמים דיברתי איתך?‬
‫אני לא יודע, גבר, אני…‬ ‫-תגיד לי כמה פעמים.‬
‫אין לי מושג. תירגע, אחי. אני כרגע בתפקיד…‬ ‫-"תירגע"?‬
‫אני כרגע בתפקיד…‬ ‫-שוב?‬
‫אני אגיד לך כמה פעמים.‬
‫אני לא יודע כמה.‬ ‫-שלוש פעמים. שלוש.‬
‫חכה רגע. לא. עצור!‬
‫הוא הזניח את הרחוב שלו.‬ ‫ואז הוא התחיל לסחור.‬
‫העניין הוא ש…‬
‫הוא השתמש ביותר ממה שהוא מכר.‬
‫אם מסתבכים איתם, אין דרך החוצה.‬
‫הוא היה בן 17.‬
‫הוא היה במצב גרוע מאיתנו.‬
‫הם ייקחו לעצמם את הרחוב ואת הלקוחות שלו.‬
‫זרים באים לכאן כדי לקנות סמים.‬
‫הם זוממים משהו.‬
‫באמת. תזכור מה שאמרתי.‬
‫בוקר טוב.‬
‫מה שלומך?‬
‫בוקר טוב.‬
‫מה שלומה?‬
‫תסמיני הגמילה שלה הולכים ופוחתים.‬
‫יופי.‬
‫היא ביקשה לראות אותך,‬ ‫בפעם הראשונה מזה חודשים.‬
‫היא שם.‬
‫חיכיתי לך אתמול.‬
‫זה היה יום שבת.‬
‫את יודעת שאני עובד בשבת לפעמים.‬
‫הבאתי לך את זה.‬
‫שמעת שאני משתפרת?‬
‫כן.‬
‫ומה שלומך?‬
‫גם אני השתפרתי.‬
‫אתה שותה פחות?‬
‫אפילו לא טיפה.‬
‫אתה נפגש עם הפסיכולוג?‬
‫כל שבוע.‬
‫אני לא סובלת להיות פה.‬
‫זה עדיף מהרחוב, ינה.‬
‫אין לי חופש כאן.‬
‫אנחנו נמצא מקום בקרוב.‬
‫לא אכפת לי להיות ברחובות.‬
‫הם מסוכנים.‬
‫הנה.‬
‫בשבילך.‬
‫תודה.‬
‫מה שאני חייבת לך מהיום ההוא.‬
‫אמרת "הכול". גם המקל שלי.‬
‫אז כל מה שיש לך.‬
‫זה יספיק.‬
‫אני צריכה מקום לישון בו.‬
‫הכיכר הזאת לא רק שלך.‬
‫אוכל לעזור לך?‬
‫למשל כשאתה יוצא לארוחת צהריים,‬ ‫והמכוניות ממשיכות להגיע.‬
‫אנשים צריכים לאכול.‬
‫גם אתה. אני אעזור לך.‬
‫למה לך להיות ברחובות?‬
‫יש לך כרטיס אשראי.‬
‫תספר לי, ואני אספר לך.‬
‫תבואי מחר.‬
‫תראי מה את מסוגלת לעשות.‬
‫טוב, סגור.‬
‫נתראה מחר.‬
‫מי זאת?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אבל היא לא בסדר.‬
‫היא עוזרת לי.‬
‫הם שלחו מחליף.‬
‫מבין? מצטער.‬
‫מצטער. היית כאן פעם?‬
‫באמת? לא היית?‬
‫זו ארץ יפהפייה.‬
‫כן.‬
‫לא.‬
‫אורוגוואי. זה אורוגוואי, לא פרגוואי.‬
‫תסגרי את הדלת.‬
‫כן.‬
‫לא. אורוגוואי.‬
‫מרסדס!‬
‫איפה היית?‬
‫אמרתי לך שהסוללה שלי עמדה להיגמר!‬
‫הייתי עם חברה.‬
‫את לפחות לוקחת את התרופות? יש לך מספיק?‬
‫כן. אחרת איך אסבול את בית המשוגעים הזה?‬
‫תנמיכי את המוזיקה! שימי אוזניות!‬
‫איבדתי אותן!‬
‫צהריים טובים, טוגו. מה שלומך?‬
‫מה שלומך?‬ ‫-צהריים טובים.‬
‫זה נכון שבחור נהרג לפני כמה לילות?‬
‫מישהו שהכרנו?‬
‫הוא היה מהרחוב הסמוך.‬
‫השכונה שוב מסוכנת?‬
‫לא.‬
‫חשבנו לערוך מסיבה בשבוע הבא,‬
‫אבל אנחנו לא בטוחים, כי המצב די מורכב.‬
‫ייתכן שזה לא רעיון טוב.‬
‫לא יזיק אם תהיה מסיבה בשכונה.‬
‫אין סיבה לדאגה.‬
‫תודה, טוגו.‬
‫תודה.‬
‫תעדכן אותנו אם קורה משהו?‬
‫בטח.‬
‫היי.‬
‫זה כדי לטעון את נגן האם־פי־3 שלך.‬
‫תודה.‬
‫תעבירי את הדברים מעבר לרחוב,‬
‫ותתחילי לשטוף את המכונית של אלברטו.‬
‫כולה מאובקת.‬
‫חשבתי שתלמד אותי להחנות מכוניות,‬ ‫לא לשטוף אותן.‬
‫זו התחלה.‬
‫תראי לי למה את מסוגלת.‬
‫מה עשית לפני?‬
‫לפני מה?‬
‫לפני שגרת כאן.‬
‫גרתי במקום אחר.‬
‫ברחוב אחר?‬
‫לא.‬
‫בבית.‬
‫במשך זמן רב.‬
‫הייתי מתאגרף.‬
‫הייתי מצליח.‬
‫למה פרשת?‬
‫יום אחד, יצאתי בסיום האימון…‬
‫ואז מכונית הגיחה מעבר לפינה.‬
‫במהירות.‬
‫היא דרסה אותי.‬
‫מחצה לי את הרגל לתמיד.‬
‫לא יכולתי לחזור לזירה.‬
‫ועכשיו אתה מנהל מכוניות.‬
‫כמה אירוני.‬
‫כן.‬
‫אירוני כל כך.‬
‫את מרוצה עכשיו?‬
‫לכי לישון.‬
‫לא ראיתי אותו כמה ימים.‬
‫עברתי היום ליד הדירה והבחנתי בסירחון.‬
‫הוא שם כבר כמה ימים.‬
‫התקשרתי למשטרה.‬
‫אלברטו המסכן.‬
‫נכנע לבדידות.‬
‫הוא התאבד.‬
‫כן.‬
‫הוא היה אדם עצוב מאוד.‬
‫מאז שבאתי לעבוד כאן,‬
‫תמיד הייתי רואה אותו ואת אשתו‬
‫ביחד.‬
‫הוא היה זקוק לה יותר משהיא הייתה זקוקה לו.‬
‫בכל זאת, למה להתאבד?‬
‫אנשים מתים.‬
‫בבית,‬
‫ברחוב.‬
‫הם סתם מתים.‬
‫הוא לא סתם מת.‬
‫הוא רצה למות.‬
‫חשבת פעם להתאבד?‬
‫או סתם למות?‬
‫בואי נלך.‬
‫אל תדברי על מוות בזמנים כאלה.‬
‫על מה מדברים כשמישהו הורג את עצמו?‬
‫על כלום.‬
‫עוד מעט האמבולנס והמשטרה יעזבו את המקום.‬
‫והשקט ישרור שוב.‬
‫- אין מעבר -‬
‫שלום, אדוני. אתה אחראי על הרחוב של הכיכר?‬
‫למה אתה שואל?‬
‫כי עומדים להיות כמה שינויים‬ ‫שנוגעים לנושאים שנצטרך לדון בהם.‬
‫שאלתי את השותפה שלך,‬ ‫והיא אמרה שזה הרחוב שלך.‬
‫אין לי שותפה.‬
‫הבחורה שמסתובבת איתך אמרה לי את זה.‬
‫היא באמת אמרה את זה.‬
‫אתה עדיין לא בטוח שזה הבלוק שלי?‬
‫תירגע, אבא'לה. יש מספיק לכולם.‬ ‫נוכל אפילו לשתף פעולה.‬
‫אני עובד לבד.‬
‫תודה.‬
‫זה שלך.‬
‫הוא דיבר איתך, מה?‬
‫מי?‬
‫הילד הטיפש הזה.‬
‫הוא שאל אותך משהו.‬
‫לא. לא סיפרתי לו כלום, כמו שאמרת לי.‬
‫הוא אמר שסיפרת לו שזה הרחוב שלי.‬
‫טוב, כן. מצטערת.‬
‫הוא רצה לחצות…‬ ‫-אסור לך לדבר עם אף אחד.‬
‫אל תדברי עם אף אחד.‬
‫הבנת?‬
‫לך, מסומם שכמוך, עוף מפה.‬
‫אל תסתכל עליי. פשוט תעוף מפה!‬
‫מה הוא אמר?‬
‫שדברים הולכים להשתנות,‬ ‫ושארצה לעבוד בשבילם.‬
‫איך לעבוד בשבילם?‬
‫אני לא יודע.‬
‫הנה.‬
‫ככה עובדים בשבילם.‬
‫טוגו.‬
‫יש לי תור לרופא מחר. אני לא אגיע.‬
‫זה בסדר.‬
‫אני אחליף אותך.‬ ‫-תודה.‬
‫תוכלי לפתוח לי את הדלת, מותק?‬
‫תודה.‬
‫תמשיכי.‬
‫כלבה קמצנית.‬
‫בוקר טוב.‬
‫תתכבד.‬
‫תודה.‬
‫חשבתי שאת הרחוב הזה‬
‫מנהל האיש בכיסא הגלגלים.‬
‫אף אחד לא מנהל את המקום הזה.‬
‫כל אחד בשלו.‬
‫נכון.‬
‫מה ששלך,‬
‫שלך.‬
‫אבל העסק יכול להיות,‬
‫בוא נגיד,‬
‫רווחי יותר,‬
‫אם תהיה מעוניין בעבודה מהצד.‬
‫אני בסדר עם מה שיש לי.‬
‫אני לא צריך חלטורה.‬
‫אי אפשר לעצור את הקדמה, אתה יודע.‬
‫כדאי שתעלה על הגל.‬
‫הכול בסדר?‬
‫הכול בסדר.‬
‫אני צריך טובה.‬
‫בטח.‬
‫תוכל לטעון את זה?‬
‫- אבטחה -‬
‫בטח.‬
‫תודה.‬
‫תודה רבה.‬
‫המשפחה שלי מחורבנת.‬
‫אין דבר כזה משפחה נורמלית.‬
‫אז הכי טוב בלי משפחה.‬
‫ממש לא. כולנו שייכים למישהו,‬
‫למקום כלשהו,‬
‫למשהו.‬
‫זה בשבילך.‬
‫תודה.‬
‫בבקשה.‬
‫את לא יכולה שלא תהיה לך משפחה.‬
‫גם אם לעולם לא תפגשי אותה.‬
‫המשפחה שלך תהיה שם.‬
‫יש לך משפחה?‬
‫קחי אוכל.‬
‫זה לא הרחוב שלך.‬
‫הוא שלכם?‬
‫זה רחוב. הוא לא שייך לאף אחד.‬
‫הוא שלנו כי אנחנו מטפלים בו.‬
‫אולי תשתקי ותלכי הביתה, ילדה מפונקת?‬
‫תפסיקי לשחק אותה קשוחה‬ ‫לפני שתצטערי על זה.‬
‫אתה תגרום לי להצטער?‬
‫רוצה לגלות מה אוכל לעשות לך?‬ ‫רוצה לנסות אותי?‬
‫כדאי מאוד שתתחילו לעבוד בשבילנו.‬
‫אזהרה אחרונה. תגידי לבוס שלך.‬
‫הכול בסדר?‬
‫כן.‬
‫היי, חבר'ה. מה שלומכם?‬
‫טוב, ואתה?‬
‫בוקר טוב, טוגו.‬
‫בוקר טוב.‬
‫אני צריך ארוחת בוקר כפולה היום.‬
‫בסדר. חכה רגע, מיגל.‬
‫אז?‬
‫היא החברה שלך עכשיו?‬
‫היא משתפת פעולה?‬
‫שמה מרסדס.‬
‫היא השותפה שלי.‬
‫היא עובדת איתי.‬
‫לא החברה שלי.‬
‫היא רק ילדה.‬
‫אולי יום אחד, כשתהיה קצת שתויה,‬
‫מי יודע?‬
‫תודה על ארוחת הבוקר.‬
‫אה, איפה מילטון?‬
‫הוא לא בא.‬
‫הוא גם לא דיבר איתי.‬
‫אה.‬
‫שכחתי לתת לך את זה.‬
‫זה טעון.‬
‫תודה רבה.‬
‫זה כואב יותר מהרגיל.‬
‫הרופא אמר שאסור לי להתאמץ יותר מדי.‬
‫בזכות הפנסיה,‬
‫ובעזרת השכנים שלי,‬
‫אני מצליח לשרוד.‬
‫קח.‬
‫עבדתי ברחוב שלך.‬
‫זה לא הרבה.‬
‫זה מיום שבת.‬
‫תודה.‬
‫מה קרה לך?‬
‫לא קרה כלום. נפלתי אתמול.‬
‫שכן שמע והגיש לי עזרה.‬
‫צרחתי במשך שעתיים.‬
‫כל זה שכנע אותי לפרוש.‬
‫גם אתה?‬
‫גם אני מה?‬
‫גם אתה באת להרביץ למילטון?‬
‫לא.‬
‫אני חבר של מילטון.‬
‫אתה צריך להפיץ את השמועה שמילטון‬
‫הוא חבר של טוגו.‬
‫ג'וני, תיכנס! קדימה.‬
‫בוא הנה, מהר!‬
‫- חדר עם שירותים – להשכרה -‬
‫סע.‬
‫תמשיך. לאט!‬
‫סע.‬
‫לכאן, קדימה.‬
‫היי, בוס.‬ ‫-בבקשה.‬
‫תשגיחי על הרחוב.‬
‫מה קרה, אבא'לה?‬ ‫אתה צריך לכבד גם ילדים כמונו.‬
‫חשבת על זה?‬
‫על מה?‬
‫האזהרה האחרונה שלך.‬ ‫חשבתי שהשותפה שלך סיפרה לך.‬
‫תחזור לרחוב שלך, ותפסיק להפריע לנו.‬
‫מה? תפסיק!‬
‫תקשיב.‬
‫הרחוב הזה לא שייך לך.‬
‫הוא שייך לבחור בכיסא הגלגלים.‬
‫אם הוא לא בסביבה,‬
‫אני האחראי.‬
‫תפסיק לשחק אותה קשוח, אבא'לה.‬
‫אני מזהיר אותך ואת השותפה המטומטמת שלך.‬
‫אתה זה שמקבל אזהרה.‬
‫אתה תשלם על זה.‬
‫אתה תשלם.‬
‫תתחפפו מפה, עכשיו.‬
‫תתחפפו!‬
‫לא הערב.‬
‫מה?‬
‫את לא יכולה להישאר כאן הלילה.‬
‫הם יחזרו?‬
‫אני לא מודאג.‬
‫אני יכולה לעזור לך.‬
‫קחי.‬
‫זה שלך.‬
‫זה רציני.‬
‫אמרתי שזה לא?‬
‫את גם צריכה לחזור לטיפול.‬
‫תניחו לי.‬
‫אני רוצה לישון.‬
‫תניחו לי!‬
‫צאו החוצה!‬
‫למה אתה גורם לי לבוא לחפש אותך, אבא'לה?‬
‫למה אתה כל כך עקשן, זקן?‬
‫המצב רע.‬
‫הבנים צריכים עבודה‬ ‫כדי להאכיל את המשפחות שלהם.‬
‫הם לא אשמים.‬
‫הבוס שלי ניסה להיות נחמד ודיבר איתך.‬
‫לדון בזה.‬
‫זה יכול אפילו להיות הרחוב שלך.‬
‫דף חדש.‬
‫שכנים ידידותיים.‬
‫אבל הבוס שלי חרג ממנהגו.‬
‫כי הוא מכבד את אלה שזוכים בכבוד.‬
‫"תנו לו לנהל את הרחוב שלו", הוא אמר לי,‬
‫"בתנאי שלא יפריע לבחורים שלי."‬
‫תחזירו את הרחוב למילטון.‬
‫הנכה ההוא?‬
‫אתה לא מבין, אבא'לה.‬
‫אתה לא קובע.‬
‫ערב טוב.‬
‫הכול בסדר?‬
‫הכול טוב.‬
‫אתם חברים?‬
‫אנחנו מנסים להכיר.‬
‫נכון?‬
‫כן.‬
‫טוב, נעשן שם ג'וינט לפני שנלך לישון.‬
‫תודיע לי אם תצטרך משהו.‬
‫לא סיימנו לדבר.‬
‫עשינו לך הרבה טובות.‬
‫אל תתגרה במזל.‬
‫זה נכון גם לגביכם.‬
‫לעזאזל!‬
‫לא היה לי איפה לישון.‬
‫בטח שהיה לך.‬
‫אבל אני לא רוצה לחזור.‬
‫את לא יכולה להיות כאן בלילה.‬
‫זה מה יש.‬
‫תתנקי,‬
‫תתכונני.‬
‫אנחנו צריכים לשטוף את המכוניות שנכנסות,‬
‫ולעזור לאנשים להגיע לעבודה.‬
‫אחר כך תטפלי ברחוב של מילטון.‬
‫אני אטפל ברחוב הזה.‬
‫אל תבואי בימים הקרובים.‬
‫זה שוב קורה?‬
‫הפעם זה שונה.‬
‫זה יותר גרוע.‬
‫אם זה בגלל הפרחחים הטיפשיים ההם,‬ ‫נוכל לקרוא לשוטרים, ו…‬
‫כבר אמרתי לך.‬
‫השוטרים לא עושים כלום.‬
‫אכפת לך ממני?‬
‫כן.‬
‫ברור.‬
‫אני אסירת תודה.‬
‫אז תעשי את זה בשבילי.‬
‫אל תבואי בימים הקרובים.‬
‫בסדר.‬
‫אתה תיזהר, נכון?‬
‫הם אלה שצריכים להיזהר.‬
‫אתה רוצה להגיד לי שהזקן הזה,‬
‫הצולע,‬
‫כיסח לשניהם את הצורה?‬
‫תיפטר ממנו.‬
‫אם הוא לא מוכר, הוא בחוץ.‬
‫הרחוב הזה חשוב כדי לשלוט בכל השכונה.‬
‫יאגו, אנחנו מתחזקים.‬
‫נוכל לסגור עסקאות עם שכונות אחרות.‬
‫או להשתלט עליהן לגמרי.‬
‫האידיוט הזקן הזה לא מפסיק להפריע לנו.‬
‫איזה אידיוט.‬
‫תיפטר ממנו.‬
‫ותעשה את זה מהר.‬
‫חורחה דה סילבה,‬
‫יליד אורוגוואי,‬
‫מספר תעודת זהות 1333379-9,‬
‫ללא כתובת קבועה,‬
‫מדווח שלא ראה דבר.‬
‫הוא לא יודע מי הצית את חפציו,‬
‫שחלקם הושבו, כמפורט.‬
‫נגן אם־פי־3,‬
‫המטען שלו,‬
‫ואוזניות, שנטען כי חולצו במהלך השרפה.‬
‫יתר על כן, הוא מצהיר‬
‫שלא שמע יריות,‬
‫כלל לא יצר קשר עין‬
‫עם האנשים או כלי הרכב המעורבים,‬
‫ומתוך כך עולה ההערכה שמדובר באירוע מקרי,‬
‫ייתכן תאונה מקומית,‬
‫שהוא יצר בעצמו,‬
‫שלא ביודעין.‬
‫זה טוב?‬
‫אפשר לומר.‬
‫השכנים אמרו שהם שמעו יריות,‬ ‫אופנוע, ואז ראו את האש.‬
‫טוב,‬
‫אנשים מדברים.‬
‫סותרים זה את זה.‬
‫זה נורמלי.‬
‫אני גר שם ולא ראיתי כלום.‬
‫אתה מפחד?‬
‫ממה?‬
‫להגיש תלונה.‬
‫השכנים הגישו תלונה.‬
‫זימנת אותי כי אני גר שם.‬
‫איפה אני חותם?‬
‫אני צריך ללכת לעבודה.‬
‫מה שלומך?‬
‫בוקר טוב.‬
‫הם אמרו שאני יכולה לצאת.‬
‫עם ליווי או בלעדיו.‬
‫אני לא בטוחה, אבל‬
‫אני בטוחה שיהיה קל יותר‬ ‫אם תבוא לקחת אותי.‬
‫אני שמח.‬
‫למה באת לבקר היום?‬
‫כי התגעגעתי אלייך.‬
‫התגעגעתי לבלות איתך.‬
‫אני לא רוצה שנחיה ברחוב.‬
‫גם אני לא.‬
‫הבאתי לך מתנה.‬
‫מה זה?‬ ‫-הפתעה.‬
‫אבל תעצמי עיניים.‬
‫בסדר.‬
‫את יכולה?‬
‫זה עובד!‬
‫זה נכון?‬
‫כן, זה נכון.‬
‫היא עשתה כל מה שהייתה צריכה.‬
‫יש לך בת אמיצה.‬
‫אמיצה מאוד.‬
‫ינה לוקחת את אלה?‬
‫לא.‬
‫הכדורים שיינה לוקחת‬ ‫מגיעים מאותה מעבדה, ומכאן הדמיון.‬
‫אבל אלה נועדו לטיפול בדיכאון עמוק.‬
‫אלה התרופות שלך?‬
‫לא.‬
‫הן של חברה.‬
‫לכן שאלתי.‬
‫כנראה שפסיכיאטר נתן את המרשם.‬
‫זו לא תרופה שאפשר להפסיק בן לילה.‬
‫תודה רבה.‬
‫חכה רגע, אדוני.‬
‫אתה מכיר את האיש הזה?‬
‫הוא בא לפני כמה ימים,‬ ‫וטען שהוא בן דוד שבא לבקר.‬
‫לא האמנתי לו ולא נתתי לו להיכנס.‬
‫החלטה נכונה.‬
‫תודה רבה.‬
‫לא, טוגו, אני לא רוצה צרות.‬
‫עבדתי ברחוב שלך.‬
‫זה חצי מהסכום.‬
‫תודה.‬
‫תגיד לי את האמת.‬
‫הם אמרו לי שאני צריך גם לסחור בסמים‬
‫כדי להישאר.‬
‫סירבתי.‬
‫הם אמרו לי ללכת.‬
‫סירבתי שוב.‬
‫לילה אחד הם באו לבית שלי והכו אותי.‬
‫ואמרו שבפעם הבאה הם יהרגו אותי.‬
‫אני חושב שכדאי שתגיע איתם לעסקה.‬
‫אחרת, תמצא רחוב אחר שתוכל לעבוד בו.‬
‫אבל אל תתעמת איתם.‬
‫למה לא?‬
‫כי הם מסוכנים.‬
‫הם מטומטמים.‬
‫יש המון אידיוטים כמוהם.‬
‫אתה יודע מה הנשק היחיד שלהם?‬
‫פחד.‬
‫קשה לברוח מהפחד.‬
‫אבל אנחנו חייבים.‬
‫אני צריך טובה.‬
‫תעזוב לכמה ימים.‬
‫סע למקום רחוק.‬
‫תשהה בבית מחסה כלשהו.‬
‫מה אני צריך לעשות?‬
‫תמתין.‬
‫איפה טוגו?‬
‫אולי תפסיקי לעשות שטויות ותלכי הביתה?‬
‫תגיד לי. איפה מילטון גר?‬
‫תקשיבי לי.‬
‫לכי הביתה.‬
‫אל תתנהגי כמו עלובה.‬
‫אתה העלוב, שמוק.‬
‫אידיוט!‬
‫החבר שלך עשה לנו חתיכת תרגיל בלילה ההוא.‬
‫ממש כמו קוסם.‬
‫ונעלם.‬
‫נראה שהוא קיבל את המסר.‬ ‫הוא בטח הלך לבקר נכד שגר רחוק.‬
‫על איזה תרגיל אתה מדבר?‬
‫את מחפשת עבודה?‬
‫ייתכן שנצטרך בחורה.‬
‫יש נשים שלא אוהבות לקנות מגברים.‬
‫אבל תוכלי למצוא לקוחות חדשים, נכון?‬
‫תדחוף את העבודה שלך לתחת.‬
‫איפה טוגו?‬
‫הוא לא סיפר לך?‬
‫הוא מתחזה למת.‬
‫יש אומרים שהוא יחזור,‬ ‫אבל אין מצב שהוא כזה טיפש.‬
‫הנכה הפחדן ההוא נטש אותך.‬
‫תשמור על הפה שלך, פרחח!‬
‫זה המקום שלנו עכשיו!‬
‫היי, ילדה קטנה,‬
‫עכשיו את מרגישה טוב יותר.‬
‫נכון?‬
‫לאט ובזהירות.‬
‫כל הכבוד.‬
‫הנה. תשתי.‬
‫כן. בעדינות.‬
‫הנה.‬
‫בואי, אני אקח אותך הביתה.‬
‫זה כאן.‬
‫את לוקחת תרופות נגד דיכאון?‬
‫איך ידעת?‬
‫כן או לא?‬
‫לא.‬
‫אבל את צריכה?‬
‫לטענת הרופא וההורים שלי.‬
‫הם חושבים שאם אקח כדורים,‬
‫אלך לבית הספר,‬
‫ויהיו לי חברים, אני מניחה.‬
‫יש לי בת.‬
‫היא בגמילה‬
‫ולוקחת תרופות.‬
‫כשאימא שלה‬
‫עזבה,‬
‫היא התחילה לבלות‬
‫עם האנשים הלא נכונים.‬
‫הזנחתי אותה.‬
‫למה?‬
‫כי התמקדתי בעצב שלי יותר מאשר בשלה.‬
‫בהתחלה היא הייתה שותה לשוכרה.‬
‫אבל גם אני. מה אני יכול להגיד?‬
‫יום אחד היא נעלמה.‬
‫אחרי כמה שבועות,‬
‫היא חזרה.‬
‫כמו זומבי.‬
‫היא לא רק שתתה.‬
‫אני רוצה שתימנעי מגורל דומה.‬
‫נכון שאני לא אבא שלך.‬
‫אני לא רוצה להזניח אותך.‬
‫אני לא מסוגל לשאת את המחשבה שזה יקרה לך.‬
‫אז תלכי הביתה עכשיו.‬
‫ותישארי שם.‬
‫מה אעשה?‬
‫תחכי לעדכון.‬
‫אני לא רוצה חדשות רעות.‬
‫אז תהיה סבלנית,‬
‫וחדשות טובות יגיעו.‬
‫ההורים שלי זקנים.‬
‫הם עשו אותי מאוחר.‬
‫אני מרגישה שהם…‬
‫זקנים, עצובים,‬
‫ועל סף המוות.‬
‫כמו סבא וסבתא שלא יכולים לטפל בי,‬
‫ומגזימים כשהם מנסים. לא אכפת להם ממני.‬
‫אני מרגישה זקנה.‬
‫אבל את לא.‬
‫הזקן ההוא חוזר.‬
‫הוא לא יבוא.‬
‫עברו שלושה ימים. אל תעצבן אותי, ברטולו.‬
‫הזקן בא לדפוק הכול.‬
‫אמרתי לך, בנאדם.‬ ‫-אם כן, הוא משוגע.‬
‫הוא באמת כזה.‬
‫פשוט תלך. תפסיק לעלות לי על העצבים.‬
‫לך תבדוק את החבר'ה האלה.‬
‫מה אתה עושה? אל תעשן הכול.‬
‫מה אתם עושים?‬
‫אתם מתחרמנים?‬
‫תחרבן בבית שלך!‬
‫גבר!‬
‫בנאדם.‬
‫לעזאזל!‬
‫אתה בסדר, אחי?‬
‫לך תמצא את השמוק הזקן הזה, קדימה.‬
‫הבאת את זה על עצמך, זקן.‬
‫זה קורה שוב. אקדח מחורבן.‬
‫חתיכת מניאק.‬
‫נכסח את הרגל השנייה שלך, שמוק זקן.‬
‫תשתוק או שאחטיף לך שוב.‬
‫תגיד לי איפה הבוס שלך עכשיו!‬
‫רוצה שהבוס שלי יהרוג אותך?‬
‫דבר או שאהרוג אותך.‬
‫אתה רוצה שאהרוג אותך?‬
‫במוקדם או במאוחר, אמצא אותו.‬
‫זה תלוי בך.‬
‫הוא בסיטי.‬
‫הבר בחוף פונטה קרטס.‬
‫יפה, בוס! בדיוק שמעתי.‬
‫אתם יודעים כמה היה לי קשה לאכול כוס?‬
‫מה נשאר?‬
‫לא הרבה.‬
‫הכיכר בפארק רודו, המגדלור וכיכר הסופרמרקט.‬
‫וכמה ביקשו ממני עוד חומר כדי למכור.‬
‫הם מוכרים מהר.‬
‫זה טוב.‬
‫לכי לבית של מרטה ותבקשי ממנה עוד קצת.‬
‫אבל לא יותר מדי.‬
‫את בטוחה שהם לא מעשנים הכול?‬
‫בכמות הרגילה.‬
‫אל תיתני להם לעבור את הגבול.‬
‫סיימי את המשקה, וצאי לדרך.‬
‫ואתה,‬
‫בוא איתי.‬
‫ריינולד.‬
‫בוא תישאר כאן, אני רוצה להיכנס קצת.‬
‫ריינולד!‬
‫תן את התיק.‬
‫החבר'ה שם יספרו את זה.‬
‫חבר'ה!‬
‫תירגעו עם הקוקאין, אחרת בסוף תמותו.‬
‫תספרו את הכסף ותאכלו משהו.‬
‫כן, בוס.‬
‫ריינולד!‬
‫מה קורה, שמוק?‬
‫מה קורה, אבא'לה? אתה רוצה למות?‬
‫תגיד לי איפה הבוס שלך.‬
‫אני אשבור לך את האף‬
‫עד שהדם יגיע למוח שלך.‬
‫מצאתי את הבת שלך.‬
‫תגיד לי איפה.‬
‫האגרוף הבא‬
‫ידפוק לך את המוח לתמיד.‬
‫מה קורה, אבא'לה?‬
‫עדיין בחיים?‬
‫הבחורים לא הרביצו לך מספיק?‬
‫הם שוב האמינו שאתה מת?‬
‫אני צריך לעבוד עם אנשים חכמים יותר.‬
‫תוותר על הכיכר.‬
‫תוותר על הרחוב.‬
‫זה לא כזה פשוט.‬
‫אם זה היה תלוי בי, הייתי מוכן.‬
‫אבל אז איך שאר השכונות יראו אותי?‬
‫כמו לוזר‬
‫שאיש זקן עמד מולו.‬
‫יחסלו אותי תוך יומיים.‬
‫אתה כבר לוזר.‬
‫אם מישהו לוזר,‬
‫זה אתה,‬
‫שמשרת את העשירים.‬
‫משגיח על הבתים שלהם,‬ ‫שוטף את המכוניות שלהם,‬
‫ואת החרא מהמדרכות שלהם.‬
‫לא ייתכן שאתה עקשן כל כך.‬
‫תקשיב, אבא'לה.‬
‫אני כאן כדי ליהנות מהחיים,‬
‫לא כדי לסבול.‬
‫במיוחד לא בשביל אחרים.‬
‫השיניים שלי!‬
‫לעולם אל תגיע שוב לשטח שלי.‬
‫אם אראה אותך שוב,‬
‫אהרוג אותך.‬
‫אותך ואת כל מי שיפריע.‬
‫השיניים שלי…‬
‫מה שלומך?‬
‫הכול בסדר?‬
‫טוב.‬
‫וכאן?‬
‫יום עמוס?‬
‫רגיל.‬
‫איפה הדברים שלך?‬
‫החלפת מקום?‬
‫כן.‬
‫אני גר בבית נחמד עכשיו. עם הבת שלי.‬
‫תודה.‬
‫ההורים שלי נפגשים עם פסיכיאטר.‬
‫עדיין אין מרשמים, אבל מי יודע?‬
‫מה ההורים שלך עושים?‬
‫אם אספר לך,‬
‫אתה תספר לי?‬
‫יכול להיות.‬
‫- הסוף -‬
‫תרגום כתוביות: לאה שרמן־קיש‬