Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Čau, kočko.
-Už spí? -Jo, už je tuhej.
Zavřela jsem mu dveře.
Tak to si můžem pustit pořádnou hudbu! Hele, co jsem šlohla.
Ty seš boží!
Počkej, to nemůžem. Vzbudí ho to.
Tohle nejsou Gypsy Kings. Je to takový klidný.
Už je skoro prázdná.
Dopustíš to vodou. Nepoznají to.
A teď už tiše. Ten začátek je na tom nejlepší.
Kéž bysme mohly na Amorgos.
-Pojedem. -Slibuju.
Ale varuju tě, šnorchlovat nebudu.
-Nezkusilas to. -Znám se.
Navíc jsem to zkoušela.
Doma ve vaně.
Víš, jak dlouho jsem vydržela?
Můžem si vychutnat tu hudbu?
DVĚ LETENKY DO ŘECKA
V pořádku, Blandine? Nerušíme vás?
Kde je Gaspard?
Ve svým pokoji.
A kdo je tohle?
-Moje nejlepší kámoška. -Magalie. Dobrý den. Těší mě.
Dělá si ze mě srandu? Honem, seber si věci a vypadni.
Jdeme!
-Po restauraci jste měli do kina. -Tak pardon, že jsme se rozmysleli.
Mám se omlouvat holce na hlídání? Co to tam děláš?
Beru si svoje CD.
Napojte se na svoje hravé já a vypusťte ze sebe všechno ven.
Zhluboka se nadechneme,
zvedneme ruce k nebi.
Výborně. A vypusťte!
Co se děje, Blandine? Co se stalo?
Promiň, ale asi to nedokážu.
Ne, počkej, to je normální. Tvoje první hodina. Nesmíš to hned vzdát.
Ne, ne, promiň, já se znám.
Nemůžu to dělat. Mám pocit, že jsem obklopená idioty.
Takové poznámky si nechej pro sebe. Tady uvnitř.
Žádní idioti tu nejsou. Jen lidi jako ty, Blandine, kteří se chtějí zbavit stresu.
Povzbudit svou chuť do života.
Její smůla. Ať si jde. My se budem smát dál.
Jsme tady spolu a budeme se bavit.
Řekni, že jsi zaplatil jen za první lekci.
To ne. Donutila mě zaplatit za čtvrtletí.
Dobře. Řekni, kolik to stálo, a já ti to pak vrátím.
A přestaň si o mě dělat starosti, Benji.
-To mi nepomůže, abych se cítila líp. -Jasně.
-Co? -Nic.
No tak. O co jde?
Když tě do takových věcí nedotlačím...
neděláš nic.
-Stagnuješ. -Stagnuju?
-Vždyť jsem se vrátila do práce. -To je teda výkon.
Zlatíčko...
je to pokrok.
Myslím, že se mi zase začíná dařit.
Před půl rokem bys mě nedostal ze schodů. Ale teď...
-No není to tak? -Jo, je.
Tak se o mě přestaň bát. Budu v pořádku?
-Jaký bylo kuře? -Dobrý. Jen ta rýže chutnala divně.
Vážně?
Tak uvidíme, jak ti bude chutnat teď, hm?
Nikdy jsem nedokázala bydlet s někým jiným.
Ani v tvým věku.
Jo. No a?
Říkám to proto, že si myslíš, že jsem sama.
Ale podle mě je to otázka temperamentu.
Někteří...
-Co je to za obálku? -Em, no jo.
Pozvánka na tátovu svatbu.
Řekni, že pro tebe.
Nechce, abych šla na jeho svatbu, že ne?
Je pro mě i pro tebe.
Co? Je zdvořilej. Jestli půjdeš je na tobě.
Ten má teda vážně drzost.
Kdyby tě nepozval, tak bys vyváděla taky.
Tak...
teď je vidět, že mě vůbec neznáš, protože...
mě štve, že je to jasná provokace.
Moc dobře ví, že bych na tu jeho posranou vesnickou svatbu nevkročila.
-Je na břehu jezera Annecy. -Ani Annecy není bůhví co.
-Dobře? -Salomé se tam narodila.
Salomé, salámy.
-Dvě ošklivé holubice. -A co bys chtěla? Vrány?
A ta laciná propletená písmena.
Mami? Promiň, ale nemyslím, že seš na tom líp.
-Vezmi si sušák. Bude se hodit. -Cože?
Sušák. Pověsíš prádlo a je to.
Ne, ne, ta věc je ošklivá.
Nemá být hezká.
Co je to tady? CD. Jsou tvoje?
Určitě je v tom novým bytě topení? Začíná být zima.
Mami, kontroloval jsem to, dobře?
Womack a Womack...
Bangles... O těch jsem neslyšel.
Kdo je Magalie Graulièrová?
"Tohle CD patří Magalii Graulièrové."
Ukaž mi to.
Mami?
Kamarádka ze školy.
Byla malá, ale hlasitá.
Strašně drzá.
Nejvtipnější holka na světě.
Proč jste se přestaly bavit?
Pohádaly jsme se kvůli hlouposti.
Tak to v tomhle věku chodí. Lásku střídá nenávist.
Pak se odstěhovala a už jsem o ní neslyšela.
-Ale ty se ozývat budeš, hm? -Jasně.
Benji...
-Těšíš se? -Jo, moc!
Domácí se neohlášeně zastaví, uvidí ten nepořádek a vyhodí vás.
-Co jste vařili, že je to tak připečené? -Těstoviny.
Houbička nestačí. Chce to drátěnku.
Přestaň! Stůj! Vrať mi můj mobil!
-Předpokládám, že ji nemáš. -A co?
Drátěnku. Nebo nějaký čistič.
Ne, asi ne. Mami, koho to zajímá. Máme rezervaci.
Broučku, nezlob se, ale asi půjdu domů.
V sobotu večer bude všude plno.
A taky tady kousek opravují silnici, takže tam bude objížďka.
Opovaž se mi dát košem.
-A taky mi není dobře. -Ne. Já tě znám. Už žádný hladovky.
Polož tu houbičku a jdeme.
Pojď.
No tak.
V rukavicích nepůjdu.
My jdeme na indické jídlo?
Jo.
Tohle jíme s kolegy v práci každý den.
-Nechceš s tím přestat? -S čím?
Můžeš bejt trochu zábavná?
Já jsem hodně zábavná, ale můžeme snad vybrat jinou restauraci, ne?
Ne, děje se to tady.
-Co se děje? -Odcházím. Máš rande.
Jak to myslíš, rande?
Dnes jdeš na večeři s Magalií.
Našel jsem ji na Facebooku, napsal jsem jí a je uvnitř. Tak ji nenech čekat.
Ne, Benjamine, to...
To nejde. Nemůžeš...
-To by stačilo. Prostě tam nejdu! -Ale jdeš.
-A co jí mám říct? -Zavzpomínáte spolu.
Zasmějete se. Určitě mi pak poděkuješ.
Dobrý večer.
-Dobrý večer. Vy jste Blandine? -Ano.
Vaše kamarádka je už tady.
-Můžu vám vzít kabát? -Ano?
-Moc děkuju. -Pojďte za mnou.
Jistě.
Magalie?
-Pícháš do mě tou náušnicí. -Promiň.
Dobrý.
Je tak úžasný tě vidět.
Vůbec ses nezměnila.
No nevím. Děti ve škole mi teď říkají madam.
Ale ne. Proč?
Dobře, tak máš trochu propadlý tváře, tmavý kruhy pod očima a vrásky.
Ale koho to zajímá. To čeká nás všechny.
Ale já pořád vidím tu starou Blandine.
Díky, to je milý.
Tak co? Prý je ti na nic a nemáš chuť do života.
Tak tohle ti o mně řekl?
No, je pravda, že jsme se s jeho otcem rozešli.
Byl to on, kdo...
Ne, neřeš to.
Rozchody jsou vždycky složitý.
Chvíli je to nahoře, chvíli dole.
Jo, no jo. On teda zdůrazňoval hlavně to dole.
Já se zblázním. Nevím, proč mě tolik chce přivést na jiný myšlenky.
Alespoň jsme dostaly příležitost se znovu sejít.
Pravda.
Benjamin...
Ten jeho hlas v telefonu byl...
sexy.
A pak jsem uviděla jeho fotku na Facebooku. Hezký kluk.
Můj typ.
Co to piješ?
Koktejl zdejšího podniku.
Není špatný, ale rovnou jim řekni, ať ti tam dají víc alkoholu.
Tenhle je takový jalový.
-Dáš si? -Ne.
Mám trochu žaludek na vodě. A ještě budu řídit.
-Momentálně bydlím na... -Na předměstí. Říkal.
Dobře.
A ty žiješ v Paříži?
Na Montmartru.
-Úžasný. -Je to jen malá garsonka v podkroví.
Sedmý patro.
Ale aspoň jsem ve formě. Hele ty nohy.
Paráda.
A půlky. To je teprve něco. Dalo by se na ně bubnovat.
Na Montmartru jsem měla zubaře.
-Vlastně ani nevím, proč ti to říkám. -Ne, ne, ne. Zajímá mě to.
Ještě jsi mi neřekla, co děláš za práci. Můj syn ti nejspíš řekl, co dělám já.
Ne.
Em, jsem technička na radiologii.
Takže seriózní práce.
A na bruslích jsi přestala jezdit úplně?
Na bruslích?
Na kolečkových. Bylas zvíře.
Bylo to fascinující.
No vážně, mohlas to dělat profesionálně.
Jako trenérka, umělkyně.
Mohlas být krasobruslařka, choreografka.
Asi jo.
Ale zvolila jsem něco tradičnějšího s pevnou pracovní dobou.
A co děláš ty?
Co dělám já? Řekněme, že jsem hudební novinářka.
-Á, dobře. Píšeš pro noviny? -Jo.
No teď ne. Ale jo.
Psala jsem články a recenze do různých časopisů.
Ale už to začalo být trochu ohraný, tak si dávám pauzu.
Můj problém je, že se mi líbí starý věci.
Momentálně je to například disko.
Drag balls, New York. Hodně New York.
A teď po mně jen pořád chtějí, abych psala články
o holkách s hlasem upraveným přes Auto-Tune.
Nebo o pseudo zpěvačkách, co vyhrávají zmanipulovaný soutěže.
Mainstream nás jednou zabije. Už jsem to nedokázala snést.
Takže si dávám pauzu.
Co tady mají dobrýho?
No jasně. Když mě Benjamin poprosil, ať najdu něco v okolí, vybrala jsem Indii.
-Dobrá volba. -Jsem vegetariánka.
To děláš dobře.
Chicken tikka masala! Sázka na jistotu.
No a já, em, jo!
Promiň, to je můj spolubydlící.
Neříkalas, že je tvůj byt maličký?
Ano.
Jo, jo. Je to kamarád mojí kámošky. Přijel do Paříže za prací
a potřeboval někde zůstat.
-A ona věděla, že máš malý byt? -Jo.
A taky věděla, že potřebuju prachy a ten kluk souhlasil.
Nemohli jsme mít oddělený pokoje, protože to je garsonka.
Takže spal na dece na zemi, což mi zlomilo srdce.
Tak jsme spali na mojí posteli a jedna věc vedla k druhý...
-Hezký. -Jo, jo.
Ale... má přítele.
Přítele?
V Bayonne má přítele a v Paříži mě.
Em, prý máš moje CD.
Jenom Magickou hlubinu.
Ten film!
Byly jsme takový fanynky.
-To jo. -Plakáty Jeana-Marca Barra.
Dialogy naučený nazpaměť.
Byly jsme mladé.
A buranky.
Ta písnička se zpívajícími delfíny?
To patří jedině na Discovery Channel.
Pamatuješ, jak jsme chtěly utéct na Amorgos?
-Amorgos? -Ten ostrov v Magický hlubině!
Měly jsme to všechno naplánovaný.
Trajektem z Marseille do Athén.
A proč jsme nejely?
Protože jsme byly nezletilé?
A protože jsme se hrozně pohádaly.
Nicolas Fiévet. Nevzpomínáš si?
-Co se k těm starým věcem už nevracet? -Ne, dobrý. Už je to dávno promlčený.
Ale tehdy mě to dost vzalo.
Možná proto, že to byla moje první láska.
A já mu napsala ten vášnivý dopis.
Dokonce ses nabídla, že mu ho zaneseš.
Nejspíš sis myslela, že mám strach.
Takže když jsem ho pak našla složený a zastrčený v tvojí učebnici,
bylo to...
Ne cool.
Ne, cool ne.
Takže co se stalo? Vaši se rozvedli? Odešlas s mámou?
Jo, přesně tak. To děti dělají, ne?
No a bylas někdy v Řecku?
Chystám se teď v létě.
-S Benjaminem. -Paráda.
Odstěhoval se, tak spolu budeme aspoň v létě.
Z Paříže letíme na Santorini a pak trajektem na Amorgos.
Konečně se podívám do toho kláštera na...
Neříkej mi, že chceš vzít svého syna do kláštera.
Když jedete na Kyklady, vezmi ho na Ios nebo Mykonos.
Jsou tam úžasný párty. Na plážích, ve vilách.
Já si tam zarezervovala pokoj.
Za dva dny jsem tam jedinkrát nespala.
Ukáplo ti biryani.
Do háje!
No, jíst v indickým stylu je umění.
To je pech. Ten top musím vrátit.
-Dá se prát v pračce. -Ani omylem. Hele.
Teď si kupuju oblečení na jeden večer. Tolik neutrácím a je to ekologičtější.
Hned jsem zpátky.
PATRICE: Můj pták začíná být netrpělivý!
-Dostalas to pryč? -Ani ne.
Zjistím, jestli něco nemají.
Ou! To je můj telefon? Můžeš mi tu zprávu přečíst?
Nevím, jak tvůj mobil funguje.
Není to těžký. Copak nemáš iPhone?
To je vůl. Můj spolubydlící. Hele.
Hezký, co?
Můžu ti říct, že ta jeho netrpělivost je úžasná.
Stoupáme až na vrchol.
Pak ti to povím.
Sanjit, zlato!
Nemáš odstraňovač skvrn?
... 32 02.
A? Ještě dvě.
Jo, ještě 89. 89 32 02.
Dobře.
Tak fajn. Super. Mám tě uloženou.
Můžeme zase někam zajít a představíš mi syna.
Jasně.
Myslím, že je vedle nějaká párty.
Hele. Pojďme tam.
Mají kostýmy. Nepustí nás tam.
No jo.
-Tak zase brzy. -Slibuju.
Ne za 30 let, jinak se nepoznáme.
-Jeď opatrně. -Ty taky. Čau.
Počkejte!
Promiňte!
Dobrý večer.
-Dobrý. Nemám vstupní kód. -To jste přišla právě včas.
-Jsem Mitch. Těší mě. -Taky mě těší. Magalie.
Tak? Jaký byl sraz?
Večer s největší vyžírkou na světě...
Skvělý. Jsem nadšená.
Díky.
-Jdu si dát snídani. -A co budeš dělat potom?
Potom... se mám vidět s Magalií.
Super. Co máte v plánu?
-Asi bleší trh. -Bleší trh?
Taky je má ráda.
Co je to za hroznou fuchtli?
Díky. Je to dobrý herec, ale pořád dělá to samé.
-Hezký večer. -Děkujeme.
Nashle.
Podívej, co jsem si koupila.
Homér: Odyssea
Znovu si ji přečtu.
Dáme drink?
Děkuju.
-Proč jsi mi o tom neřekl dřív? -Bál jsem se tvojí reakce.
A taky jsem chtěl najít nějaký řešení.
-Řešení? -Já jet nemůžu, ale sama nepojedeš.
Teď mě děsíš.
Zeptal jsem se Magalie a řekla ano.
S tím bláznem do Řecka rozhodně nepojedu.
A co s bláznem, o kterým jsi tvrdila, že jste nejlepší kámošky,
a přitom jsi jí nikdy nezavolala.
Pořád jsi mě hlídal.
Dělala jsem to, abych měla klid.
To je vtip. Tak holka je sama a chce mít klid.
Ta "holka" je tvoje matka.
Promiň, ale...
když jsem ji už neviděla,
proč by jen tak souhlasila jet se mnou na ten výlet?
Je to normální?
Víš co, mami?
Je mi to fuk.
Máte dva týdny, abyste se pozabíjely, nebo udobřily.
Je mi jedno, co to bude.
Malá Blandine Bouvierová, přijď na informace, prosím.
Tvoje maminka na tebe čeká.
Magalie?
Blandine!
-To je ta dcera? -No jo!
To má být vtip?
-Mám tu práci. -Ale no tak. Rozveselte se.
V supermarketu tohle dělám pořád.
Hrozná sranda.
Ale počkej. Ještě jsi mi neřekla, jak mi to sluší.
Debbie Harry! Blondýnka!
Vážně bys měla na check-in. Brzy zavírají.
Jasně. No a aby pak nebyl problém. Informoval tě tvůj syn?
Momentálně jsem úplně švorc,
ale všechno ti to vrátím.
-Dobře. -Hele, péřová vesta? Do Řecka?
No, dneska mají všude klimatizaci.
A nemá rukávy! Pojď.
Nejlepší nemocnice a kliniky 2019
Bezcelní zboží.
Duty-free.
Pojď sem.
Co to děláš?
Nic. Jen sbírám suvenýry.
Na cestovní deník.
Ach. A hned na první stránku chceš dát pytlík na zvracení?
Je na něm "Řecko". Tady.
Hleď si svýho, dobře?
Vůbec ses nezměnila.
Vzpomínám si, že sis vedla deník, hm?
Jeden jsem měla do 2017.
Musím jich mít tak 40.
Proč jsi s tím přestala?
Promiň.
Vážně tě rozhodil.
Ale uvidíš! Po týhle cestě,
si ani na jeho jméno nevzpomeneš.
Nebo bys mohla skončit jako ona.
Jako vdova, co pláče za svým manželem a obětuje se.
A co je nejhorší... Myslím, že nikdy nebyla s jiným.
Co? To je vtip? Ani ty?
Dost! Dost! Budou myslet, že hoří motor.
Ticho!
Počkej chvíli. Snažím se tomu přijít na kloub.
Neskutečný.
Kamarádi mi říkají, že bych mohla dělat koučku pro život. Přijde mi to absurdní,
ale teď nemám na výběr.
Přílety
Támhle. "Blandine Bouviérová". Zdravím.
Zdravím. Slečna Bouviérová? Zdravím. Prosím.
Podívej, že nelžu.
"Rezervace k terminálu trajektu v dodávce Mercedes."
Vždyť to je jedno. Jsme v Řecku!
Demis Roussos!
Opatrně, Magalie!
Je to boží!
SANTORINI
Co si dát trochu piva?
Říkala jsem ti, že před trajektem nikdy nepiju alkohol.
Ale já jo.
Promiňte, můžu dostat pivo, prosím?
Přinejhorším použiju tvůj pytlík.
Tak co?
Probereme to, jaká jsi lhářka?
Přeci se nebudeme dva týdny tvářit jakoby nic.
Proč jsi Benjimu tvrdila, že jsme nejky, když jsi mi nikdo nezavolala?
A já ti nechala hromadu zpráv.
Devět. Přesně.
Abys ho ze sebe setřásla?
A proč ses vyhýbala mně?
Protože jsem trochu moc?
To já vím.
Podle přátel jsem dost hlučná.
Jeden mi dokonce říká Tinnitus.
Řekněme, že jsi trochu moc, a já na to momentálně nemám.
Tak já se trochu zklidním.
Ale chci, abys mi řekla, až budu moc. Platí?
To řecky znamená "moc děkuju".
Jak jsi reagovala, když přišel s tím výletem?
No, rozesmálo mě to, ale nic jsem neřekla.
Pak jsem si pomyslela, že dostávám druhou šanci.
My obě jsme ji dostaly.
To jsem si říkala i já.
Na základku Hélène Boucherové.
-Není tamto naše loď? -Možná jo.
Kolik je hodin?
-Zjistím, jestli je otevřená pokladna. -Zajdu tam.
-Tak ti dám peníze. -Ne, nechej si je. Na to ještě mám.
Můžu vám s tímhle pomoct? Určitě to máte těžké.
Kterým trajektem jedete? Tímhle? Dobře, půjdu s vámi.
-Co říkal? -Netuším.
-Jaká čísla máme? -374 a 375.
Můžu si nechat lístky do deníku?
Myslím, že jsme ještě dál.
Takže můžu?
Jo.
Kde je na nich "Amorgos"?
Tohle nejsou lístky na Amorgos.
Ale jsou. Nestresuj.
Stresuju, protože na nich není "Amorgos".
-Kam tohle pluje? -Vysvětlím ti to.
Kontrolujou lístky jen při nástupu na loď.
-Pak už ne. -No a?
Takže nemá cenu platit až tam, kam jedeš.
A za co jsi teda zaplatila?
Za první zastávku. Jen vystoupíme pozdějc.
Takže tohle je podvod?
Maličký.
Právě kvůli tomuhle jsem ti nezavolala.
Na tyhle akce a nebezpečný život jsem už moc stará.
Blandine, přestaň. Dělá to každý.
Je to i v příručce Routardu.
Jasně, tu tady mám!
Co říkal?
Já nevím. Řecky neumím.
-Už musíte jít. -Ne, ne, my pokračujeme.
Lístky, prosím.
Ano. Dej mu je.
Ten má ale paměť.
Se všema těma lidma na palubě. Působivý.
-Ne, musíte jít.
-Ne, ne, to je omyl. Jedeme na Amorgos. -Ne, podívejte. Kérinos tady.
Ano, ale my chceme Amorgos.
Omlouvám se. Moje angličtina je hrozná.
Řekla jsem dámě na lístky Amorgos a nevím.
Ona pochopit Kérinos. Pardon.
Nevinné.
Kde je jízdní řád trajektu?
To musí být on.
Hezký.
Je nečitelný.
-Ukaž? -Říkám ti, že je nečitelný.
Jo, ale...
je sezóna. Trajekty jezdí tam a zpátky, tam a zpátky.
Klídek.
Podrž tohle.
Kérinos.
To je krása.
Strana 401.
Kérinos je s rozlohou 15,2 km2 největším z Malých Kyklad.
Dnes polopouštní ostrov
hrál významnou roli v kykladské civilizaci.
Právě tady byly nalezeny známé sošky, které jsou nyní vystavené v Athénách.
Super.
Co dál?
Už nic.
Žádný adresy? Něco k jídlu nebo zmrzlina?
Ne.
Dobře. Zachrání nás to, že je to "polo".
Je to jen polopoušť, takže tady někde musí něco žít.
Jo, ale pokud se budeme držet teorie, že je přístav vždycky nejživější místo,
pak tohle musí být epicentrum aktivity.
Zavolám kamarádce. Jejímu klukovi.
Je totiž Řek. Zná tyhle ostrovy jako svoji dlaň.
Poradí nám.
Vydrž.
V tomhle silným slunci nic nevidím.
Máš tady signál?
KÉRINOS
Blandine!
Nemám chuť mluvit.
-Počkej, Blandine! -Nech mě na pokoji, prosím.
No tak, buď v pohodě. Nikdo neumřel. Podívej, počasí je nádherný.
-Jdeme po krásně vyasfaltovaný silnici. -Ale kam vede?
Kam tahle silnice vede?
Vůbec nevíme, kam jdeme.
Možná skončíme zase u moře a budeme muset jít celou tu cestu zpátky.
Aspoň to zkusíme.
A budem spát pod hvězdama.
Co? Co bysme podle tebe dělaly, kdybysme v patnácti utekly, hm?
Byly bysme divoký. Hippies na útěku!
Spaní pod širákem!
Víš co?
Bude to pocta dětem, kterýma jsme kdysi byly.
Sežrané od komárů a hadů? To je pocta.
Každopádně to chápu.
Pro tebe není nic problém. Všechno je skvělý.
Teď...
jsem měla být v luxusním hotelu a popíjet koktejl.
Válet se v apartmá nebo v županu ve wellness.
Jo.
Chápu to. A víš co? V hotelech vědí, že lidi zmeškávají trajekty.
Zítra tam dorazíme, vysvětlíme jim to a všechno bude v pohodě.
A chceš vědět ještě něco?
Zdejší luxusní hotely jsou pěkná sračka.
Lázně, obličejový peeling, hydro-něco-trysky...
-Pamatuješ to: "Řekni, až budu moc"? -Jo?
Tak to říkám.
Okay.
Žádný problém. Zpráva přijata.
Pardon, nerozumíme.
Mělas němčinu jako první jazyk?
Máš amnézii? Němčinu jsem se neučila.
Jako první ani druhý jazyk.
Tři roky jsme chodily na angličtinu. Slečna Brouilletová?
Ta blbka. Nutila nás zpívat Words od F.R. Davida.
Ou, jo. Už si vzpomínám.
Dobrý? Máš hezký fotky?
Nabízela jsem pomoc, ale ty nechtělas.
Protože ses pokoušela sundat špatnou pneumatiku.
A voila.
Pořád nechápe, že mu nerozumím.
Ne. Prosím, Magalie, ne!
Geriatrické oddělení.
Dobrý večer!
-Jste Francouzky? -Ano.
Birgit říkala, že jste se ztratily.
Ano. Neměly jsme tu zastavovat, ale...
-Máte štěstí. Jeden pokoj mi zbyl. -To je super!
Daly byste si něco k jídlu? Kuchyně bude zavírat.
Moc rády.
Promiňte,
co je to za lidi?
To je skupina archeologů.
Jsou z Düsseldorfu, z Kolína. Bývají tu měsíce.
-To je zajímavý. -Je to tu malé.
Jediní turisti, co sem jezdí, jsou archeologové a surfaři.
-Dobře. -Posaďte se, prosím.
Moc děkujeme.
No nemáme my štěstí? Jsme tady s archeology.
I když Indiana Jones...
Ale tihle vypadají ještě starší než to, co vyhrabávaj.
A ta hudba!
Je fakt úděsná.
To radši žádná.
Varuju tě,
ráno odjíždíme prvním trajektem.
Co se děje?
Nemůžu tu hudbu vystát.
S tímhle tu večeři nepřežiju.
Ani náhodou.
-Pojď! -Musíme jíst.
No a co?
Takže žádná loď do čtvrtka?
Ne. Nezastavuje tu každý den. Moc malý ostrov.
Já tady do pozítří nezůstanu.
-Co ten drahý hotel, který jsem zaplatila? -Počkej, počkej.
Promiňte, vždyť my ani nemusíme trajektem.
Možná by nás mohl odvézt nějaký rybář na svém člunu.
Ne. Víte,
je tady jen velmi málo rybářů. Malý...
Malý ostrov, chápeme!
Jen klid, Blandine. Nemůže za to.
Tebe se nikdo neptal. Tvoje blbost nás do toho dostala!
Tak tahle energie se mi nelíbí.
Jasně, vrať se na parket.
Promiňte, je v pokoji klimatizace?
Vyřešeno!
Vážně?
Vím, co budeme dělat, než přijede loď.
Půjdem mrknout na surfaře.
-Nebo bys radši kopala s Němčourama? -Radši bych tu nebyla.
Elena mi všechno vysvětlila. Táboří na jednom místě.
Sjíždí se tam surfaři z celýho světa. No není to lákavý?
Svalnatý australský surfař pro Blandine?
-Vezmi si. Tahle baklava je vražedná! -Ne.
Tak co na to říkáš?
Není to super nápad?
A Elena nám půjčí auto a udělá sendviče.
Bude zábava. Budem královny.
Proč prostě nejít tady dolů na pláž?
A dělat co? Hrad z písku?
-Plus je to tam nebezpečný. -Vážně? Můžu vědět proč?
Jo. Elena mi to vysvětlila. Hodně vzácný mořský fenomén.
Nějaký vír nebo tak něco.
Přílivový vlny tě můžou smést do moře.
Jako v Hossegoru nebo na ostrově Reunion. Tam jsem se málem utopila.
A potom že já jsem lhářka.
Před odjezdem jsem ti četla deník. Ne celý.
Jen ty části o nás. Nevím, jestli si to pamatuješ,
ale přesvědčilas mě, že tvůj táta vynalezl bělítko.
Jo...
No...
tak platí to zítra?
No páni!
To je úžasný!
Máme takový štěstí, že jsme na Kerinosu zastavily. Podívej!
Přijela jsem za Magickou hlubinou a mám Bod zlomu.
To je problém surfařů.
Radši se vrhnou na vlny než na dvě hezký holky, jako jsme my.
Myslíš, že jsem hezká?
Ne.
No tak. Jasně, že jo.
Proč o sobě tolik pochybuješ?
Když máš dvacetiletýho syna a jeho otec tě opustí
kvůli ženě ve věku tvýho dítěte...
Říkáš si, jestli už nejsi po záruce.
O záruční době se nemluví.
-Jo, ale... -Ne!
Jsi nádherná! Podívej na to tělo.
Je to tak!
Tohle je začátek nový éry.
Tvůj erotický potenciál přímo rozkvete.
Cítím to.
Fakt!
-To má být vtip? 100 SPF? -Jo.
Nevěděla jsem, že to existuje.
Mrkej na tady toho.
Určitě Američan.
Florida nebo Kalifornie.
-Stoprocentní Kaliforňan. -Mluvíte francouzsky?
Ano. Mazec!
Super! Francouzky!
Jsem z Bruselu.
-Z Bruselu v Kalifornii. -Dobře, dobře.
My jsme z Paříže. No, ona z Meudon.
A na Kerinosu jste na dovolený?
-Čistíme si hlavu. A ty? -Jsem tu s dvěma kamarády.
Přišli jsme obhlídnout tohle místo a je fajn.
Je moc fajn.
-Můžu si přisednout? -Samozřejmě.
-Jsme Blandine a Magalie. -Těší mě. Já jsem Maxime.
Šetřím se. Včera jsem narazil na skálu.
To muselo tak bolet.
Nic hroznýho. Vydezinfikoval jsem to.
Nebudu vás nudit bolístkami.
Ty nás vůbec nenudíš. Naopak.
Kamarádka nemluví?
Ano.
Pověz mu o svý vášni. Blandine miluje sporty jako ty.
-Kolečkový brusle. -Páni. Takže bruslařka?
Ne, to bylo v mládí. Už hrozně dávno.
Zas tak dávno to nebylo.
Takže belgický surfař?
Máte tam...
u vás velký vlny?
Ne, proto jezdíme sem.
Ale je to tu pustina.
Co se tady dá ještě dělat kromě chytání vln?
Balíme kočky.
-Jsou tu jen kozy. -Nejsou.
Ale, ale, ale.
Tak nám pověz, Maxime, je pravda, co se říká o surfařích?
Že jsou úžasní v posteli. Jste tak trpěliví, když čekáte na vlny.
Nikam nespěcháte. Hned do toho nebušíte.
Je to pravda, nebo ne?
Rozhodně.
Na tohle téma udělali několik vědeckých studií.
Je vtipný, že to zmiňuješ. Já sám jsem jedním z pokusných králíků.
Maxime!
Hned jsem tam!
Možná to můžeme víc rozebrat příště.
Jo.
Tak zatím.
Ty ses úplně...
Tady máš jeden mega, mega lístek.
Dost! Zamokříš mi telefon.
-Mám tady problém. -Jaký zas?
Moje banka poslala 602 eur elektrárenský společnosti. Divný.
A pak že dovolená bez starostí.
Nemůžou být na tebe napíchnutí tvoji sousedi?
Já to občas dělám, když nemám prachy.
Napíchnu se na hodiny sousedů.
To není styl pana a paní Duchesnayových.
Chceš vědět, jací jsou ti jeho kamarádi?
Jací jsou?
Myslím, že se vážně pobavíme.
Jak to uděláme?
Připojíme se teď, nebo až večer? Zdá se, že vlny za moc nestojí,
tak chtějí najít jiný místo.
Zůstaňme tady. Budeme vypadat, že dolézáme.
Máš pravdu.
Budeme je napínat.
Počkejte, prosím, než vám poradce odpoví na vaši žádost.
Ta studená voda je skvělá.
Teď ty!
Neberou to. Neuvěřitelný.
Co kdybych ti ostříhala vlasy?
Prosím!
S krátkým bobem bys vypadala úžasně.
S ofinou? Bez? Otoč se?
Žádná ofina, žádný bob. A obleč se, prosím.
Nebuď tak prudérní.
Já nejsem prudérní. V práci vidím nahá těla pořád.
Jen že...
Já bych se promenádovala nahá pořád.
S přáteli jsem byla na túře v rakouských Alpách.
Všichni nazí. Pročistí to hlavu.
Tam bysme měly na příští dovolenou.
Ne? Už tě nebudu mučit.
Takže...
co si dnes obleču?
-Co říkáš na tohle? -Moc hezký.
Vypadáme jako v soutěži dvojnic Cindy Lauperové.
Co kdyby sis trochu věřila? Vypadáš báječně. Počkej.
Poprosíme Elen o lahev.
Vytáhni můj iPod!
Otevři disco playlist.
A hledej Candice Staton.
Young Hearts Run Free.
Celé my.
Svobodná mladá srdce.
Tu miluju.
Jaký má smysl sdílet tento jeden jediný život.
Skončila jen další ztracená a osamělá žena.
Spočítáš roky a ony budou plné slz.
Láska končí jen proto, aby znovu začala.
To je pro tebe! Láska končí, aby znovu začala.
Hm? Poslouchej.
Ahoj, holky!
Bože, já miluju dodávky!
Hele, rozdělali oheň!
Jsi jediná dospělá na světě, která je nadšená z táboráku.
Jaký překvapení. Tebe zase nenadchne nic.
Budem sedět na skále. Bude nám mrznout zadek.
Bože, ty jsi tak otravná!
To myslíš vážně?
Pak není divu, že...
-Není divu, že...? -Ale nic.
Že mě opustil můj manžel?
Taková jsi byla už ve škole. Hrozně upjatá.
Museli jsme tě ke všemu přemlouvat.
Vtipný, protože ty bylas vůdce a všichni tě následovali jako Krysaře
a hele, kam tě to dostalo.
Nevím kam, ale ty mi to možná povíš.
Pojďme za Beach Boys o to jediný ti jde.
Ne, ne.
Počkej. Mluv dál. Když mě očividně znáš tak dobře.
-Bojíš se? -Poslyš...
Magalie, já...
Nelžeme si. Tahle cesta byl špatný nápad.
Nucený manželství nikdy nefungujou.
To, že jsme byly před věky kamarádky, neznamená, že jsme...
nerozlučný.
Souhlasím.
Ale není důvod chovat se opovržlivě.
Nesoudím tě, i když je tvůj život na hovno a ty s tím nic neděláš.
Promiň, ale co...
Nejsi v pozici, abys mě poučovala.
S těmi tvými hity, co posloucháš a dávají ti pocit, že máš práci.
Promiň, ale...
Přijdeš si lepší v tom svým bílým plášti a zdravotních botách?
Vydělávám si na živobytí,
abych se nemusela přiživovat na jiných.
Počkat. Já se na tobě někdy přiživovala?
Chtěla jsem někdy po tobě jeden jediný cent?
Všechno platím.
Fajn, vyhrálas. Můžeš se vrátit do toho svýho nóbl hotelu sama.
Vážně?
-Ahoj! -A můžu vědět, co chceš dělat?
Nevím, asi zůstanu tady.
Zajedu na jiný ostrov za přáteli.
Možná jsem švorc, ale mám přátele. Dělám si je.
Zajímám se o ostatní.
Je čas pít!
Dneska jsme našli skvělý místo.
Byl tam silnější vítr než na tom prvním.
A taky tam byli mořští ježci. Jeden mě píchl do nohy.
Vážně jsem viděl hvězdičky.
Odstěhuju se na jih Francie a otevřu si tapas bar.
U moře. Samozřejmě. To je nutnost.
Můžeš mě odvézt zpátky?
Už teď?
-Necítím se moc dobře. -Fajn, vezmeme si dodávku.
Kam jsem dal klíče? Hned přijdu.
-Ty už odjíždíš? Chceš auto? -Není třeba.
Nechceš pustit nějakou hudbu, nebo...
-Čí je tohle ukulele? -Na to umí jen Maxim.
Tak já to zkusím.
Díky.
Slova nenacházím snadno.
Jak mám najít způsob,
abych tě přiměl vidět, že tě miluju?
Slova nenacházím snadno.
Tohle je jediná možnost,
jak ti říct, že tě miluju.
Slova nenacházím snadno.
Jsem prostě hudebník.
Melodie jsou jen pro mé přátele.
Ale moje slova jsou formulovaná špatně.
Musel jsem prohledat všechny kapsy.
Můžeme jet.
Dobře.
Moc děkuju.
Mám ti jít pomoct zabalit?
Ne, myslím, že to zvládnu sama.
Neboj, bude to dobrý.
S Magalie. Určitě se to vyřeší.
Už půjdu.
Jen proto, že jsme na dovolené a měsíc krásně svítí,
se přeci nemusíme políbit.
Takoví nejsme.
Ne.
Do takových klišé se nehrneme.
Já už vážně jdu.
To je všechno?
Ujišťuju tě, že je to pro mě hodně.
Počkej, dám ti svoje číslo.
-Hm? -Jo.
Kdybys chtěla skočit na vlak...
nebo si dát belgické pivo.
Zavolej.
Eleno!
Běž pryč.
Blandine, co tady děláš?
Copak neslyšíš? Dovnitř nemůžem.
Jak to myslíš?
Koza blokuje dveře. Zkoušela jsem všechno.
Dokonce jsem udělala to z Manon od pramene.
Znovu to neudělám, ale měla jsem úspěch.
Přišlo celý stádo.
Prosím, udělej to znovu.
-Eleno! -Zapomeň na to. Tvrdě spí.
Mám skoro vybitou baterku.
Proč sis nevzala mobil?
Protože nerada trávím na tý blbosti hodiny.
Obzvlášť na on-line bankovnictví.
Abych zjistila, že jsem zase v mínusu. Ne, díky.
Co to děláš?
Musím zůstat vzhůru.
Vybije se mi před zazvoněním.
Máš v plánu celou noc prosedět?
Nechci zmeškat trajekt.
-Dobře. -Ale možná tady zůstaneš.
Ne, radši se nechám hýčkat v těch tvých lázních.
A co s Gaëtanem?
Naprostá nuda.
Ty a Maxime?
-Je milý. -Jo?
Ale jsme každý z jinýho světa.
Když chlap řekne, že je ze mě odvařený, tak to mě fakt nebere.
Když se vrátil, připadalo ti, že je zklamaný?
Nevím, byla jsem k smrti znuděná.
A říkala jsem si,
že mělas pravdu. Měly jsme zůstat tady
a probírat politiku Merkelové se staroušema.
Elena by nám připravila jehněčí moussaku, dozlatova opečenou.
Neříkalas, že jsi vegetariánka?
Jo.
Už ne.
Neměla bys věřit všemu, co řeknu.
Ani ty mně. Já...
občas něco plácnu bez přemýšlení.
Ne, přehnala jsem to. Řekla jsem ti hrozný věci.
Stydím se. Promiň.
Ale ta písnička na banjo byla úžasná.
Ukulele.
Neobvyklý nástroj.
Dva roky jsem chodila s jedním Kaliforňanem. Skutečným.
Naučil mě na něj.
-Zapomněla jsem, jak máš krásný hlas. -Vážně?
To v deníku nebylo? Teď jsem uražená.
Pane, promiňte.
-Amorgos, že? -Amorgos?
-Amorgos skončil. -Jak skončil?
Už pozdě. Amorgos před dvaceti minutami. Teď Mykonos.
Magalie!
Propásly jsme Amorgos!
Zaspaly jsme a propásly Amorgos!
K smíchu?
Je ti to k smíchu?
Zítra!
Loď na Amorgos jede zítra v jednu odpoledne.
Super.
MYKONOS
Přestaň hladit tu nechutnou kočku.
-Ještě dostaneš svrab. -Ty tvoje fobie.
Podívej, jak je roztomilá. Ano, jsi roztomilá?
Co to tady máš? Je samý strup!
To nesnáším!
-Ztrať se! Sakra! -Umyj si ruce.
-Co to je? -Vodně-alkoholický gel na ruce.
Dobře.
-A co ta tvoje kamarádka? -Jo, už jede.
-Jak se jmenuje? -Bijou.
Její pravý jméno je Lavinia. Díky, mami a tati.
-Takže má radši Bijou. -A proč Bijou?
Proč ne?
Je umělkyně a vyrábí šperky.
Kde jste se poznaly.
Tady. Před třema lety.
V Cavo Paradiso. Známý klub pod širým nebem.
Je tam trochu draho, ale stojí to za to.
Naposled jsem byla v klubu s tebou. Kdysi v mládí.
Tak to je bomba!
Drahoušku!
-Zlato moje! -Tak ráda tě vidím!
Bijou!
Ty jsi ani neplánovala zastavit se na Mykonosu?
Teď jsi mě ranila.
A ten prsten není ode mě.
To je postřeh!
-Líbí? -Je nádherný.
Je tvůj. Jako nabídka míru.
Slíbím ti ho a pak ho ani nemůžu sundat.
Sakra! Chce to zoufalý řešení.
-Dost, Maggie. Kašli na to. -Dělá mi to dobře.
Tak ti dám jeden z mých. Který? Modrý?
-Hezký, že? -Boží!
Až na...
Ani mně ten můj nejde dolů.
Mám koupit lístky na zítra?
-Počkej. Představím vás. Mám ho! -Tak mi ho nasaď.
A je to.
-Představuju ti Blandine. -Ahoj, Bijou.
Zdravím.
Ten prsten je fakt nádherný.
-Chodily jsme spolu na základku. -Neříkej.
Ano.
Á, tady.
Prosí, slečno.
Je vážně úžasný.
-Jakže se jmenuješ? Blandine? -Ano, Blandine.
To není moc dobrý jméno. Nevadí, když ti vymyslím nový?
Tak jaký je program? Kdy odjíždíte na Amorgos? Zítra, že?
-Jo. -Víš, že máme loď?
Můžeme vás tam odvézt.
Navrhuju tohle.
Přespěte dnes u nás.
Vykoupete se v bazénu, uvaříme chutnou večeři
a zítra se lodí vypravíme až na Amorgos.
-Co říkáte? -To zní božsky!
Děkujeme!
-Přijdeme o třetí noc v mým hotelu. -Už o tom ani slovo.
Jen mi odešlo auto, tak jsem musela půjčit čtyřkolku.
Můj kámoš, Léonidas! Zeptám se, jestli tě sveze, Blandine.
Ta je k sežrání.
Jestli máte rády vířivku, tak je tam.
Myslím, že tu máme fanynku.
Všechno, co vidíte na zdech, je práce Dimitrise.
Máte právo na to, aby vám přišly ošklivé.
On ví, že se ti nelíbí?
Tak jsem to nikdy neřekla, ale taky je nevychvaluju.
Kdybyste tušily, za kolik se prodávají.
Jsi až moc tvrdá. Tenhle se mi líbí.
No, je nejmíň ošklivý.
Co je "ošklivý"?
"Ošklivý"...
je silný a krásný.
Takže... ty jsi moc ošklivý?
Pardon!
Vím, že to nevypadá lákavě,
ale je to nejlepší způsob, jak je změkčit.
-Jste zabydlené? -Ano, moc díky.
Je tu krásně.
-Vždycky jsi žila tady? -Já žila snad všude.
-Myslím ty a Dimitris. -Ne, jsem vyžírka.
Nejdřív jsem měla pokoj v Choře.
Ale krátce po našem seznámení mě požádal, ať se k němu nastěhuju.
Přiznám se, že jsem neváhala.
Jo.
Je to vtipné, protože jsem původně chtěla od toho všeho utéct.
Od luxusu, velkých sídel,
královský rodiny a tak.
Neřekla ti to? Narodila jsem se na zámku v Kentu.
Ale v osmnácti jsem to všechno zahodila.
Cestovala jsem bosá po světě, styděla se za bohatství.
Ale v průběhu let jsem si zamilovala Ibizu, Svatého Bartoloměje...
A teď jsem tu.
Lidi se nikdy úplně nezmění.
-Opravila jsem ten gramofon. -Výborně! Dimitri!
Můžeš to udělat? Jsem tak unavená.
-Jsi tak unavená? -Jo. Ne! Ne, ne, ne. Jen to udělej.
Ano, ano, ano!
Ne, ne, ne. Dobře, dobře.
-Zblázním z toho. -Sám je chobotnice.
Jakou hudbu chceš pustit?
Tohle!
Super! Díky těmhle deskám jsem se naučila francouzsky.
Nepovídej.
Ale než si něco poslechneme, potřebujeme doplněk,
který je nezbytný.
Ano.
Pojďte, děvčata.
-Na. -Ne, díky.
-Nemáš to ráda? -Ne.
-Ano, lásko? -Máme nějaké opium.
Ne, to je dobrý. Dám si joint. Díky.
-Tak co Amorgos? -Amorgos?
Amorgos...
Trochu se to zkomplikovalo.
Vlastně se tam nedá dostat.
Na ostrov.
To je Benji?
-To je Benji. -Ahoj.
Bijou!
Jsme Benjiho andílci!
Máš tak hezkýho syna.
Stoupni si do řady. Až za mě. Nebo do trojky?
-Dost! To už stačilo! -Ale no tak.
Běžte. Nechte nás.
Počkej, Bijou. Ubalíme dalšího jointa?
-Slyšel jsem správně? -A co?
-Proto seš tak uvolněná. Seš zhulená. -Vůbec ne.
Mám oči!
Dala sis pořádný šluky.
Jen jsem si tak trošku potáhla.
Ale zafungovalo to.
Je to super. Rád tě takhle vidím. Vypadáš o deset let mladší.
Mobily jsou tady zakázané.
-Pardon, zavěsím. -Děkuju.
Kde jsi?
-Jaký je tam počasí? -Ne, řekni mi, kde jsi.
Já...
jsem teď v porodnici.
Salomé porodila. Holčičku.
Holčičku. Hezký.
Jak se jmenuje?
Jmenuje se Ruby. S ypsilon.
To je hezký.
Perfektní jméno do nějaký reality show.
Ty si nemůžeš pomoct.
Už jdu.
Zkusím ti ji ukázat.
Počkej.
Zaseklo se to. Obraz se zasekl.
Já to chápu.
Prožili jste spolu silné věci, měli jste dítě.
Je těžké otočit list, ale už jsou to dva roky.
Je čas jít dál. Co myslíš, Maggie?
O tom mi povídej.
Včera měla šanci jít dál se super hezkým surfařem.
-A? -A nic. Nada. Opona.
Dva roky sis hrála sama se sebou?
Nehrála jsem si s ničím. Neměla jsem potřebu...
Ne, promiň.
Možná se bojíš, že ze sebe uděláš hlupáka.
Ale neříkej mi, že nechceš!
To je nemožné! Sex je potřeba!
Jako kdybych řekla:
"Přestanu jíst. Ale nevadí. Necítím potřebu."
Jo! Přesně! No vážně!
Poslechni si ji. Bijou je zkušená koučka pro život.
Využij toho!
Každá její rada má cenu zlata.
Je to pravda. Pro mě jsi mentor.
Jak se to řekne v ženském rodě? Mentorka?
-Řekla jsi teď "mentor"? -Ano.
Mentor je řecké slovo.
Jo. Byl v knize Odysseus.
Měl na starost Télemachose. A celý palác.
Díky, Dimitri.
Asi bych mu pak měla všechno vysvětlit v řečtině.
Když takhle mluví, prostě přikyvujte.
-Jo! OK! -Rozumíš?
Jo.
Drahoušku, dáme si ten salát, prosím.
Salát?
Ano.
Tak kde jsem to byla?
Jasně, u tebe. Já tě jen tak nenechám.
Promiň, ale...
nemá tě joint uvolnit?
Jsi ještě víc vzrušená než předtím.
Ten tvůj příběh mě rozčiluje.
Nechci, abys přišla nazmar.
Nazmar.
Podívej.
Pokud se chceš vrátit zpátky do sedla,
můžu se klidně zeptat Dimitrise.
A navíc je to můj nápad, takže mu neudělám žárlivou scénu.
Úžasný.
To je vtip?
Ne, vůbec ne. Ne, pokud ti můžu prokázat laskavost.
Ne, Bijou!
Na nic se ho neptej.
-Není tvůj typ? -Ne.
Nic. Holčičí řeči.
Není tvůj typ, že?
Ale o nic nejde.
Napadl mě to, protože je po ruce. ale klidně se můžeme zeptat...
Léonidase, řidiče taxíku. Je svobodný.
Promiň, ale teď zníš trochu jako bordelmamá.
Co?! Ne! Počkej!
Já se ti tu snažím pomoct a ty mě budeš urážet?
-Tak to ne. Vyřeš si to sama. -Přesně.
Můžeš mi dolít víno, prosím? Je dobré, že? Retsina.
Výborné.
Já bych měla zájem o Léonidase, když mě s ním spojíš.
Konečně někdo rozumný.
Co je na tom špatnýho? Jsem na to moc stará.
Je mi ukradený, jestli jsi moc stará nebo on má dvacet nebo...
Blandine!
Občas umí být tak hrozně konvenční!
Je nějaký problém?
Když jsem šla půjčit tu čtyřkolku, vyjela jsem moc brzo.
Už se mi nechtělo domů, tak jsem počkala s tím prodavačem.
Měl něco přes dvacet, hezoun, a tak jsme...
Jen jsme zabíjeli čas. Až na to, že mám zásady.
Podle mě by měl být člověk upřímný, když se něco stane.
Nemá smysl to skrývat.
Existujou na to dva názory.
A já se rozhodla, že to Dimitrimu řeknu.
Slyšelas, jaký dostal záchvat?
Je to blázen.
Plus, čeho se bojí?
Nebudu si začínat s děckem. Tady máš. Vypij to.
Mně to přijde dojemný.
Znamená, že tě miluje. Záleží mu na tobě.
Láska není o vlastnictví.
Tohle je 21. století, sakra.
Tohle nemůžu tolerovat!
Víš, klidně můžeme jet zítra trajektem.
Ne!
Řekli jsme, že vás odvezeme, tak to uděláme.
Možná mě hodí přes palubu, ale...
-Dobrý? -Výborný.
No tak.
Svlíkni se.
Už je Maggie zpátky?
Ne, myslím, že ne.
Říkala mi, že jsi doktorka.
Ne, jsem technička na radiologii.
Dobře.
-Ale pracuješ v nemocnici. -Ne, v kanceláři.
Dobrou noc.
Blandine?
Ano?
Rentgeny.
Umíš z nich něco vyčíst?
Jo, je to součást mojí práce.
-Všimla sis, že mi jedno chybí? -Jedno co?
No vidíš. Kdyby ses přestala stydlivě koukat stranou,
abys mě neviděla nahou, všimla by sis, že mám jen jedno prso.
Kam jsem to jenom mohla dát.
Buď to, nebo zaklepat bačkorama.
Udělali všechno.
Mastektomii, ozařování, chemo.
Nepovolili.
-Chudinko. -To ne. Jak vidíš, pořád se bavím.
Muži, které potkávám, jsou velmi chápaví.
A taky je to praktický při lukostřelbě.
Minulý týden
jsme byli v Aténách,
tak jsem si nechala udělat mamogram toho, který mi zbylo.
Dimitris o tom neví. Řekla jsem mu, že jdu nakupovat.
Jenže teď chtějí, abych šla na biopsii.
Tak co?
No...
v horním kvadrantu je opravdu nějaká podezřelá masa.
Takže neudělali chybu?
Ptám se, protože jsem si myslela, že jsou Řekové v těchhle věcech idioti.
Ano, ale jak by řekl Dimitris,
vynalezli medicínu.
Ale možná to jsou jen fibroidy.
Nebo nezhoubný nádor.
Proto ta biopsie.
Jsi milá, že mě ujišťuješ,
ale taky tu písničku znám.
I já jsem to místo viděla.
Je obrovský.
Zase mě začnou bombardovat.
Taková bolest.
Já už nechci.
Ale co už.
Nedovolím, aby mě to porazilo.
Půjdu na tu léčbu a bude mi líp.
A ty!
Smiř se s tím rozvodem a žij trochu! Dobře?
Protože jsme bojovnice.
Jsme amazonky. A já jsem mrcha.
Proč jsem to jen Dimitrisovi udělala?
Asi když se to člověku stane znovu...
Měla jsem pocit, že když půjdu jinam, budu se cítit živá.
Že budu nepřemožitelná.
Tomu rozumím.
Magalie je zpátky.
Řekni jí, že jsme tady.
Á, Blandine!
To byla...
taková extáze!
Čokolády Léonidas se mi vždycky hnusily, ale on?
Toho bych snědla čtyři balení.
Taky mě naučil hrát backgammon.
Bijou!
Vědělas, že je Léonidas šampion v backgammonu?
Hraje na turnajích a tak.
Seděli jsme na balkóně a hráli. Samozřejmě mě rozdrtil.
Ale řekl, že mám na začátečníka docela talent.
Počkat. Víte, že mají vedle večírek?
Tohle je příšerný.
Už to dál nesnesu. Krvácí mi uši.
Jdu na to.
Dost.
Sakra.
-Ahoj, potřebuješ něco? -Jo. Víš, co je tohle?
Ne, nevím.
Tahle hudba z tebe udělá nejlepšího DJe na světě.
Vážně? Tak fajn.
-Kterou písničku? -Dej tam Candice Staton.
Candice Staton? Fajn.
Hej, co děláte, lidi? Co se děje?
Cože? Hele, všichni tu hudbu milujou!
Dej tam Lost in Music od Chic. To je klasika.
Co můžu říct? Moc v pohodě jsi nebyla.
-Ale ani on. -To jsou kecy.
Jsou to tví sousedi a já ti to zavařila.
Stydím se. Celá moje psychoanalýza v hajzlu.
Během dvou sekund jsem se proměnila v toho hajzla.
V jakýho hajzla? A jo, jasně.
Každopádně tě neobviňuju.
Vidím tě.
Tvůj iPod funguje, super.
Jo.
Chceš o tý včerejší noci mluvit?
Bože, ne!
Pojďme dál.
Šla jsem pak ven pročistit si hlavu.
Vážně?
Šla jsem do Cavo Paradiso.
Měla jsem chuť tancovat.
Chtěla jsem moct tancovat.
Dobrá volba.
Ta hudba byla neskutečná.
Boží!
A jen jsi netančila.
-Cože? -Máš tu cucáka.
Fakt?
Jo, no...
Byla jsem opilá a odvázala se.
No tak povídej.
Moc si z toho nepamatuju.
Šli jste spolu na hotel?
Ne, jen tady kousek na pláž.
Fajn. Musím se dospat.
Blandine?
Uděláme si zajížďku do malý zátoky, kterou známe. Nevadí?
Super.
Už je to lepší, že?
-Jo. -Co jsi mu řekla?
Že byl ošklivý.
Že mě to mrzelo,
že se omlouvám a že ho miluju.
Občas je fajn být konvenční.
A řekla jsem mu o tý biopsii.
Zítra zajedem na Mykonos a udělám to.
Když tím budu muset projít znovu,
můžu si koupit paruku.
-To ještě nevíme jistě. -Ne, jen pro případ. Nikdy nevíš.
Tentokrát chci šedesátky. Pořádný drdol.
Tak trochu Divine nebo B-52!
To je ono! Divine!
O čem to mluvíš?
Ne "Blandine", "Divine"!
"Ine" necháme, ale toho nudnýho zbytku se zbavíme.
Odteď ti budu říkat Divine!
Měj se. Čau, čau.
Sorry. Pá.
Proč nezůstanete s námi namísto toho, abyste jely na Amorgos?
Během diktatury tam posílali politický nepřátele.
Divnej Amorgos.
Jde o to, že Blandine sama sobě slíbila...
Obě jsme si slíbily.
Slíbily jsme si, že pojedeme na ostrov z Magický hlubiny.
-Na ten s Rosannou? -Jo.
Ten film jsem neviděla, ale ona je krásná.
To se nedivím.
Nejlepší kamarádka Yoko.
-Ty znáš Rosannu Arquettovou? -Jo, je skvělá.
Je až moc posedlá ajuverdskými masážemi a krystaly energie,
ale dost jsme se nasmály.
Nebyla jsi náhodou tehdy u ní v Santa Fe?
Znáš hodně celebrit?
Jo, ale nikdy je nepoznám.
Někdo mi musel říct, že tamta Yoko je ve skutečnosti Yoko Ono.
Pro mě to byla jen Japonka ve velkým klobouku.
Super.
Pojďme támhle. Tahle strana je pro bohatý.
Jo.
Chybíš mi.
Ta voda je boží.
Snažím se naučit řecky, ale je to nemožný.
Fakt?
Já se z toho vážně poseru.
-Co se stalo? -Dostala jsem práci.
A?
Budu mít hudební pořad na kabelovce, který začne na podzim.
Jsem tak naštvaná. Myslela jsem si, že se jim zalíbím.
Mohla by to být zábava.
Už teď mluví o práci na plný úvazek.
Vím, jak to chodí. "Magalie, ujmu se toho."
Nebo "Očekávám, že něco vymyslíš." Všechny ty kecy.
-Ale ty jsi práci přeci hledala. -Jenže na volný noze.
Jakože abych měla volnost.
Máš pravdu.
-Házej. -Tak jo.
Uvidíme. Tak ukaž.
Jo!
Pořád vyhrává.
Amorgos!
Blandine, Amorgos!
AMORGOS
Ježíši.
Tady z toho filmu pěkně těží. Podívej.
Mají hrníčky, přívěšky na klíče, rohožky.
Jako v Disneylandu!
Ale s větším kouzlem.
Děkujeme.
Holky, máte tady auto.
-Fakt nic nechceš? -Dobrý.
S tím páskem jsou hezký.
Udělejme si hezkou selfie, než půjdete.
Ta se povedla!
Hodně zubů.
Kam jdeš?
Jdu pro zavazadla.
Je tak milý.
-Nechci tě opustit. -Ne.
Jedna poslední fotka s Bijou. Tady.
Tohle je Maxime?
Kdy jsi tohle fotila?
-Kdo je Maxime? -Ten surfař, kterýho odmítla.
-Vážně? -Tak?
Včera večer byl v Cavo Paradiso. Hezoun.
Pojďme.
To je ten z té pláže?
Proč se staráš? Odmítlas ho.
Mělas tam na výběr a ty se vyspíš zrovna s Maximem?
Co máš za problém? Říkalas, že to není tvůj typ.
Tak proč bys to tajila? Přiznala bys to.
Přiznávám to. Spokojená?
Pojďme.
Proč musíš vždycky všechno zničit?
-Uklidni se. Vždyť o nic nejde. -Proč jsi mi nezavolala?
Myslíš, že bych ho neviděla ráda?
Neříkala jsem, že potřebuju čas? Že na prvním rande nemůžu?
Kdybych se s ním sešla znovu, možná bych to viděla jinak.
Takže ty se na mě zlobíš, že jsem tě nevzbudila ve čtyři ráno,
abys viděla kluka, o kterým jsi tvrdila, že je ti ukradený?
-Vážně? -Víš co? Seš zlá.
Jo, seš zlá.
Myslíš jen na sebe. Seš sobecká.
To samý se stalo s Nicolasem Fiévetem!
To myslíš vážně?
-Tohle je třešnička na dortu. -Kdo je Nicolas Fiévet?
Kluk ze základky a ona mě obviňuje, že jsem jí ho ukradla.
-O to tady jde. -Budeš předstírat, že to není pravda?
Že jsem si to vymyslela?
Že jsem v tvým sešitě nenašla můj dopis?
S Nicolasem Fiévetem jsem nikdy nechodila.
Ani jsem to neměla v úmyslu.
Pokud našlas svůj dopis v mým sešitu, možná jsem ho nemohla doručit.
V tý době byl můj život komplikovaný.
Nemohla jsem vždycky dělat, co jsem chtěla, nebo co jsi po mně chtěla ty.
Zatímco tvůj největší problém byl milostný dopis pro Nicolase,
já řešila jiný noční můry.
Chápeš? Nechápeš. Ani tehdy jsi to nechápala.
Žila sis v tom svým malým světě, kde je všechno v pořádku
a kde se dopis nevyhnutelně dostane k adresátovi.
A já jsem ta sobecká? Já bych se měla omlouvat?
Když jsi byla tak nespravedlivá.
Seděla jsem hodiny před tvým domem. Pamatuješ?
Hodiny jsem tě prosila, protože jsem tě potřebovala.
Trpěla jsem.
A co jsi řekla ty: "Vypadni odsud."
Protože s mojí...
Stejně to nezvládneme, ty a já. Nezvládneme to.
Jedu s váma.
Ahoj.
Bijou? Vyrábí náhrdelníky na zahradě.
Divine!
To je tak milý, že ses vrátila.
Dnes večer budeme oslavovat. Dostala jsem výsledky z biopsie.
-Nezhoubný. -To je skvělý.
Mám za tebe takovou radost.
A já mám radost za svoje vlasy.
-Hledáš Magalii? -Ano.
Vrátila se do Paříže.
Byla moc smutná.
Tak zavolala novýmu šéfovi, že začne dřív.
Nemůžeš se vinit, že jsi to nevěděla, když ti to nikdy neřekla.
Ale byly jsme si tak blízký.
Tak nerozlučný.
Myslela jsem si, že si všechno říkáme.
A tebe potká v klubu... Promiň, nechci být zlá, ale...
Řekne ti, že ji otec bil, a že utekla s matkou.
Přísahám, že jsme byly pořád spolu.
Pořád byla u mě doma.
A já nikdy nebyla u ní.
Bylo to znamení. Měla jsem něco tušit.
Má pravdu, byla jsem slepá.
Nemohla jsi nic vidět. A ona nemohla nic říct.
Je to složitý. Byly jste mladé.
Možná byla Magalie šťastná, že s tebou zapomene na svý problémy.
Pomohla jsi jí.
Ale proč mi to neřekla teď?
Je to těžký. Byly jste na dovolený.
-To jsi byla i ty. -Poslyš...
Magalie obnovila vaše přátelství, protože jí tvůj syn volal,
že jsi na tom špatně a máš deprese.
Jen ti chtěla přinést trochu radosti.
Radosti.
Tady...
Dárek.
Moc děkuju.
Šťastnou cestu.
Zrodila se hvězda! Vítej na světě, Ruby & gratulace rodičům.
Blandine
Jdu za Magalii Graulièrovou.
Okamžik.
Máte schůzku?
Ano, mám.
-Magalie tu není. -Ale ne.
Ne, není tady. Je dole.
To říkala i recepční, ale na té ceduli je, že je to dětský kanál.
Znáte Magalii.
Hodně štěstí.
-Je to tam vpravo. -Děkuju.
Počkat.
Ne, prosím. Vypněte tu hudbu.
Můžete mi přinést kostku? Připadám si jako trpaslík.
Já to nedám.
Nevím, jestli je Lucas tady.
Začneme od začátku. Můžeme bez hudby? Super.
Pojďme.
Léontine! Vrkám. To je znamení pro tebe.
Ahoj, holoubku Gladine.
Ahoj, Léontine!
-Tak ráda tě vidím. -Přinesla jsem ti dalekohled.
Tak tohle je dalekohled.
Super. Vidíme střechy Paříže.
Nemusím letět až k Eiffelovce!
Tohle je úžasné.
Promiňte. Můžeme si dát pauzu?
Za deset minut pokračujeme. Hned jsem zpátky.
-Co tady děláš? -A co tady děláš ty?
Ten jejich hudební pořad mě k smrti nudil.
V jídelně jsem potkala pár lidí z tady toho pořadu.
Přišla jsem se podívat na natáčení, líbilo se mi to a tak jsem tu.
Omluv mě. V pořádku, Léontine?
Nevím, jestli zvládnu další písničku.
O nic nejde. Zazpívám ji. Co jsme si říkali?
Nic není povinné.
Díky, Magalie.
-Omlouvám se. -Ne, já se omlouvám.
Vtrhla jsem sem a...
Omlouvám se...
Nebyla jsem na to připravená.
-Nevím, jestli ti Bijou řekla... -Jo, řekla mi to.
Nesouhlasím s tím, co řeklas na Amorgosu.
Myslím, že to zvládneme.
Určitě.
Jsem si tím jistá.
Tolik jsi mi chyběla. Něco jsem ti koupila. Disco kompilaci.
Ne, to nikdy nedělej.
Jsou to sračky. Používají na to algoritmy.
Udělám ti kompilaci, která bude dávat smysl,
protože...
Disco není jen hudba.
Je to protestní hnutí.
Volíš si tanec, abys zapomněla.
Chceš být lehká. Chceš být bezstarostná.
Nesmím zapomenout iPod.
Kdyby DJ nestál za nic.
Mám ho.
Kdo tu párty pořádá?
Kamarád kamaráda od kamaráda.
Brzy uvidíš.
Mimochodem...
pamatuješ můj problém s elektřinou?
Chyba byla na jejich straně.
Vážně?
To je taková úleva.
Nemohla jsem kvůli tomu v noci spát.
Řekla jsem to i psychiatrovi.
Nedokázala jsem ten stres vydržet!
Díky! Můžu zase dýchat!
Hele!
Zatraceně!
Hned jsem zpátky.
Promiňte, jakou máte velikost?
Zdravím.
Jakou máte velikost bot?
Devět a půl. Proč?
Chtěla byste udělat někoho šťastným?
Blandine!
DVĚ LETENKY DO ŘECKA
České titulky Iveta Petrčková S PRO ALFA CZ, a.s. 2023