Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ce faci? Gata, a adormit?
Da, a adormit buştean.
Am închis uşile de la dormitor şi de pe hol.
Asta înseamnă că vom asculta muzică!
Uite ce am şutit de la Nuggets!
Ce tare eşti!
Dar nu putem, o să-l trezim.
Dacă erau Gypsy Kings... Dar asta e muzică liniştită.
Nu le mai rămâne nimic.
Pui apă în sticlă, nu-şi vor da seama.
Acum, linişte, pentru că începutul e cel mai frumos.
Ne-am simţi aşa de bine în Amorgos... Vom merge, da?
Da, promit.
Dar să ştii că nu vom face scufundări libere.
- Dar nu ai încercat. - Mă cunosc.
Şi, oricum, am încercat. Pe cuvânt, în cadă.
Vrei să ştii cât mi-am ţinut respiraţia?
Nu vrei să ne bucurăm de muzica asta?
DOUĂ BILETE SPRE GRECIA
Ce faci, Blandine? Sper că nu te deranjăm.
Gaspard unde este?
În camera lui.
Şi ea cine este?
- Prietena mea cea mai bună. - Magalie. Bună seara!
Cred că visez!
Vă strângeţi lucrurile şi o ştergeţi.
Haideţi odată!
Mi-aţi spus că mergeţi şi la film după cină.
Ne-am răzgândit. Scuză-ne!
Mai nou, îi dăm explicaţii babysitterei.
Ea ce face acolo?
Îmi iau CD-ul cu "Marele albastru".
Trebuie să vă conectaţi la latura voastră jucăuşă
şi să vă lăsaţi în voia acelei stări.
Inspirăm adânc,
ridicăm braţele...
Foarte bine. Şi ne exprimăm!
Ce este, Blandine? Ce s-a întâmplat?
Îmi cer scuze, dar nu cred că pot.
Nu, e normal. E prima ta şedinţă.
Nu poţi să renunţi aşa de uşor.
Nu, îmi pare rău, dar mă cunosc. Nu voi reuşi.
Oricum, am impresia că sunt înconjurată de ţicniţi.
Ţine pentru tine impresiile acestea, pentru că nimeni nu e ţicnit aici.
Sunt oameni ca tine, Blandine, care au venit să se destindă,
să-şi regăsească pofta de viaţă.
Ea are de pierdut. N-are decât să plece.
Noi vom continua să râdem. Suntem împreună.
Să râdem cu poftă!
Spune-mi că ai plătit doar prima şedinţă.
Nu. Tipa era insistentă, am plătit pe trei luni.
Bine... Să-mi spui cât a costat, îţi dau eu banii.
Şi nu îţi mai face griji pentru mine, Benji.
Nu am nevoie de aşa ceva ca să mă simt bine.
Da, sigur...
- Poftim? - Nimic.
Nu, te rog! Ce ai zis?
Dacă nu te împing către astfel de activităţi,
nu faci absolut nimic.
- Stai degeaba. - Stau degeaba?
Scuză-mă, dar m-am întors la serviciu.
Ce realizare!
Scumpule...
Totuşi, merge spre bine.
Mie mi se pare că încep să-mi revin.
Acum şase luni, nu m-ai fi convins nici să cobor scările, dar acum...
- E adevărat sau nu? - Da.
Gata, nu-ţi mai face griji pentru mine, fiindcă mă descurc.
A fost bun puiul?
Da, dar orezul mi s-a părut că are un gust ciudat.
Serios? Bine, să vedem ce vei mânca de-acum.
Eu n-aş fi putut să locuiesc cu un coleg de apartament. Nici la vârsta ta.
Şi ce-i cu asta?
Ziceam aşa, fiindcă tu spui că nu socializez destul.
Dar eu cred că e vorba de temperament.
Unii oameni...
- Ce-i cu plicul acesta? - Da...
E invitaţia la nunta tatei.
Spune-mi că e pentru tine.
Doar nu mă provoacă, invitându-mă la nunta lui.
Era una pentru mine şi una pentru tine.
Ce? E politicos, te invită.
Tu poţi să faci ce vrei. Vii sau nu vii.
Ce tupeu! Nu îi e frică de nimic.
Dacă nu ai fi primit invitaţie, ai fi făcut scandal.
Uite, nu mă cunoşti deloc.
Ceea ce mă deranjează este că mă provoacă.
Doar ştie că nu aş merge la nunta lui,
la căminul cultural din Trifouilly-les-Oies.
E pe malul lacului Annecy.
Nu-i aşa de frumos la Annecy, aşa că...
De acolo este Salomé.
Salomé... O poamă.
Vai, ce urâţi sunt porumbeii aceştia!
Ai fi preferat nişte ciori?
Şi scrisul acesta de mână e demodat!
Scuză-mă, mamă, dar mie nu mi se pare că îţi revii.
Ia uscătorul, e practic.
Ce anume?
Uscătorul pentru rufe. Vii de la spălătorie şi le pui pe el.
Nu, e oribilă chestia aia.
Nu are rol estetic.
Ce e aici? CD-uri... Astea sunt ale tale.
Sigur ai încălzire acolo? Pentru că începe să se facă frig.
Da, mamă. Am verificat, funcţionează.
Womack & Womack, Bangles... Nu ştiu nimic din toate astea.
Cine este Magalie Graulieres?
"Acest CD este al lui Magalie Graulieres." Cine este?
Ia dă-mi-l!
Mamă!
Era prietena mea în liceu.
Era o fată micuţă, dar avea gura mare.
Era foarte îndrăzneaţă.
Era cea mai simpatică fată din lume.
Şi de ce nu aţi păstrat legătura?
Pentru că ne-am certat dintr-o prostie.
Ştii cum e la vârsta aceea, azi iubeşti, mâine urăşti.
Apoi, s-a mutat şi nu am mai auzit nimic de ea.
- Tu o să mai vorbeşti cu mine, da? - Normal, mamă.
Benji!
- Eşti bucuros? - Da, foarte bucuros.
Dacă vine proprietarul şi vede haosul de aici, vă dă afară.
Ce aţi gătit, de se ia aşa de greu?
Paste.
Nu merge cu buretele, îmi trebuie o racletă.
Termină! Dă-mi telefonul înapoi!
Bănuiesc că nu ai aşa ceva.
Ce?
O racletă sau o suflantă cu aer cald.
Nu am. Dar dă-o încolo de plită, mamă!
Trebuie să mergem, am făcut o rezervare.
Nu te supăra, dar cred că mă duc acasă.
Poftim?
Nu-mi place sâmbătă seara, e aglomerat.
Cu lucrările de pe bulevardul Verdun, faci un ocol...
Nici să nu te gândeşti să mă laşi baltă!
Şi nu mă simt bine.
Nu, te cunosc. Vrei să intri iar în greva foamei.
Lasă buretele şi hai să mergem!
Hai!
- Mamă! - Doar nu pot să merg cu mănuşile.
Stai! Mergem la un restaurant indian?
Da.
Sunt sătulă, merg în fiecare zi cu colegele...
- Vrei să încetezi? - Cu ce?
Nu poţi fi şi tu mai veselă?
Sunt foarte veselă. Dar am şi eu voie să aleg alt restaurant, nu?
Nu, pentru că aici este.
Ce este aici?
Te las aici, pentru că ai o întâlnire.
Cum adică?
În seara asta, iei cina cu Magalie Graulieres.
Ce?
Am găsit-o pe Facebook şi i-am scris.
E înăuntru, aşa că n-o face să te aştepte.
Benjamin... Nu se poate aşa ceva, nu poţi...
- De ajuns! De data asta, nu merg. - Ba da!
Şi ce să-i spun?
Nu ştiu, vorbiţi despre amintiri, vă amuzaţi.
Sunt sigur că îmi vei mulţumi.
- Bună seara! - Bună seara!
- Sunteţi Blandine? - Da.
Prietena dv. vă aşteaptă. Pot să vă iau haina?
Da.
Mulţumesc.
- Urmaţi-mă. - Da.
Magalie!
Bună!
Stai, mă zgârii cu cercelul...
- Scuză-mă! - Nu-i nimic.
Da...
Mi se pare incredibil să te revăd! Nu te-ai schimbat deloc!
Dacă aş fi în curtea liceului, cred că toţi mi-ar spune "doamnă".
Ba nu! De ce?
Da, eşti cam trasă la faţă, ai cearcăne, laba-gâştei...
Dar nu contează, toate ajungem aici...
Chiar o văd pe Blandine, cea pe care o ştiam eu.
Mulţumesc, eşti drăguţă.
Ce mai faci? Am auzit că nu eşti bine, că nu mai ai chef de nimic.
Aşa ţi-a prezentat situaţia?
Nu, m-am despărţit de tatăl lui...
În fine, el a fost cel care...
Stai liniştită, despărţirile sunt complicate.
Avem suişuri şi coborâşuri.
Da, aşa este. Sincer, el mi-a spus mai mult de coborâşuri.
Ce mă enervează!
Nu ştiu de ce şi-a pus în cap să-mi schimbe starea...
Dar uită-te la noi!
- Cu ocazia asta, ne revedem. - Aşa este...
Benjamin... La telefon, vocea lui mi s-a părut... tulburătoare.
L-am şi văzut pe Facebook. Frumos băiat! E genul meu.
Ce ţi-ai luat?
E cocktailul casei.
Nu e rău, dar trebuie să le spun să mai pună nişte alcool,
pentru că e cam apă chioară.
Vrei şi tu unul?
Nu, pentru că mă doare puţin stomacul.
- Şi, oricum, conduc. - Da...
- Fiindcă acum locuiesc în... - În departamentul 92, mi-a zis.
Am înţeles.
Tu stai în Paris?
- La Abbesses. - Grozav!
Nu te agita, am 20 de metri pătraţi la şapte, la ultimul etaj.
Dar aşa mă menţin în formă.
Am nişte picioare superbe!
Iar de fund nu-ţi mai spun. Poţi să baţi la tobe.
Eu aveam o dentistă la Abbesses.
Nu ştiu de ce îţi spun aşa ceva...
Nu, e interesant.
Nu mi-ai spus... Tu ce lucrezi?
Bănuiesc că ţi-a spus fiul meu ce fac.
Nu.
Sunt tehnician de radiologie.
Înţeleg... O ocupaţie foarte serioasă.
Şi la role ai renunţat complet?
La role?
Da, la role. Erai fenomenală!
Serios, era fascinant!
Pe bune, ai fi putut face o ocupaţie din asta.
Nu ştiu, profesoară sau artistă...
Sunt unii care inventează tot felul de figuri, de mişcări.
Îmi închipui...
Nu, am ales o ocupaţie tradiţională,
cu un program fix.
Tu cu ce te ocupi?
Să spunem că sunt jurnalist muzical.
Am înţeles. Lucrezi la un ziar?
Da... În fine, în acest moment, nu. Dar... da.
Scriu articole şi critici în diverse reviste,
dar, cum era cam multă monotonie, m-am hotărât să iau o pauză.
Problema este că mie îmi plac genurile mai vechi.
De exemplu, acum îmi place muzica disco.
Îmi place stilul drag-ballurilor, stilul acela newyorkez.
Cum mi se tot cerea să scriu articole
despre toate tipele acelea care permit să li se modifice vocea
şi despre toţi pseudocântăreţii care câştigă concursuri trucate...
Curentele dominante ne vor omorî.
Nu mai suportam, aşa că am luat o pauză.
- Ce au bun de mâncare? - Da...
Când Benjamin mi-a spus să găsesc ceva în zonă,
am ales un restaurant indian.
Ai făcut foarte bine.
- Pentru că sunt vegetariană. - Ai făcut foarte bine.
Uite, pui tikka massala. Sigur e bun.
Iar eu... Da!
Scuză-mă, trebuie să răspund. E colegul meu de apartament.
Colegul? Nu spuneai că ai o casă foarte mică?
Ba da. De fapt...
E amicul unei prietene, care trebuia să vină în Paris cu munca
şi căuta un loc unde să rămână.
Dar ea ştia că tu ai puţin spaţiu?
Da, dar ştia şi că am nevoie de bani.
Tipul a fost de acord, şi gata.
Nu puteam să dormim în camere separate, fiind o garsonieră,
aşa că dormea pe jos, în sacul de dormit.
Mi-a fost milă de el şi l-am invitat în patul meu.
Am dormit cu picioarele la capul lui şi, dintr-una într-alta...
Drăguţ.
Da... Dar e cu un băiat.
Cu un băiat?
În Bayonne, unde stă, are un iubit, iar la Paris mă are pe mine.
Am auzit că ai nişte CD-uri de-ale mele.
Doar pe cel cu "Marele albastru".
Ce film... Îţi aduci aminte ce mult ne plăcea?
Da!
Aveam postere cu Jean-Marc Barr
şi ştiam dialogurile pe de rost.
- Eram tinere. - Şi ţărăncuţe!
Sincer, muzica aceea cu sunete de delfin...
Doar activiştii de mediu mai ascultă aşa ceva.
Dar mai ţii minte că voiam să fugim în Amorgos?
- Amorgos? - Amorgos era insula din film.
Nu mai ţii minte? Planificaserăm totul,
că luăm vaporul din Marseille, facem escală în Atena...
Şi de ce nu ne-am dus?
- Pentru că eram minore. - Da...
Şi pentru că ne-am certat foarte tare.
Nicolas Fievet... Îţi aminteşti, nu?
Să nu vorbim despre poveşti din trecut...
Stai liniştită, fapta s-a prescris.
Da...
Dar, la vremea aceea, am fost distrusă.
Poate, pentru că era prima oară când îmi plăcea un băiat
şi îi scrisesem o scrisoare aşa de înfocată.
Şi mi-ai propus să i-o dai tu.
În mod sigur, pentru că te-ai gândit că muream de frică.
Apoi, când am găsit-o împăturită, intactă, în caietul tău de texte...
- A fost... - Nu a fost frumos.
Nu a fost frumos.
Pe urmă, ce s-a întâmplat?
Părinţii tăi au divorţat? Ai plecat cu mama ta?
Da, ca mulţi alţi copii...
Şi, până la urmă, ai ajuns în Grecia?
Închipuie-ţi că merg în vara asta, cu Benjamin.
Fantastic!
Cum ne vom vedea mai rar, vom merge împreună în vacanţă.
Mergem din Paris în Santorini, apoi luăm bacul spre Amorgos.
Voi vedea, în sfârşit, mănăstirea aceea de pe marginea...
Stai puţin! Doar nu-l duci la mănăstire pe băiatul tău?
Dacă te duci în Ciclade, du-te în Ios sau în Mykonos!
Sunt petreceri fantastice pe plaje, la vile...
Când am fost eu, îmi luasem o cameră undeva.
După două zile, am predat-o. Nu treceam pe-acolo.
Ai dat orez pe tine.
La naiba!
Să mănânci mâncare indiană e o artă.
E enervant, pentru că trebuie să returnez bluza.
Se ia la spălat.
În niciun caz... Ia uite!
Acum aşa fac. Le iau şi le port o seară.
Aşa consum mai puţin, e ecologic.
Vin imediat.
Patrice: "Scula mea nu mai are răbdare!"
S-a curăţat?
Nu. Mă duc să văd dacă au ceva aici.
E telefonul meu. Poţi să-mi citeşti mesajul?
Nu. Nu ştiu să umblu la el.
Nu e aşa de complicat! Tu nu ai iPhone?
Ce idiot este! Uite, e colegul meu de apartament.
Simpatic, nu?
Şi, crede-mă, chestia care nu mai are răbdare e grozavă.
E în categoria superioară. Îţi voi povesti.
Sanjit, dragule! Ai vreo soluţie pentru pete?
32 02.
Şi? Mai trebuie două cifre.
Da... 89. 89 32 02.
Bun.
Bun. Gata, l-am memorat!
Ne mai vedem la o masă şi mi-l prezinţi pe Benjamin.
Bine.
Am impresia că e o petrecere acolo. Ia uite!
Să mergem şi noi!
Nu, sunt deghizaţi. Ne vor da afară.
Aşa e...
- Atunci, pe curând! - Promit.
Dar nu peste 30 de ani, fiindcă sigur nu ne-am mai recunoaşte.
- Drum bun! - Şi ţie. Pa!
Aşteptaţi!
Scuzaţi-mă!
- Bună seara! - Bună!
- Nu ştiam codul. - Atunci, ne-am nimerit bine.
- Mitch. Îmi pare bine! - De asemenea. Magalie.
"Cum a fost?"
"O seară petrecută cu cea mai enervantă..."
"Grozav! Sunt foarte bucuroasă."
Mulţumesc!
- Voiam să iau micul-dejun. - Şi după aceea?
După aceea, a rămas să mă văd cu Magalie.
Grozav! Şi ce faceţi?
- Mergem la târgul de vechituri. - Da?
Da, şi ei îi place.
Ce coc oribil!
E bun, dar nu ştiu... Face acelaşi lucru.
- O seară bună! - Mulţumim.
- La revedere!
Uite ce am cumpărat venind încoace.
E momentul s-o recitim.
Mergem să bem ceva?
Mulţumesc. Dar de ce ai aşteptat până acum să-mi spui?
Pentru că îmi era teamă de reacţia ta.
Şi m-am gândit mult ca să găsesc o soluţie.
Ce soluţie?
După ce că te las baltă, doar nu te trimiteam singură.
Mă sperii.
I-am propus lui Magalie şi a acceptat.
Nici nu mă gândesc! Nu plec în Grecia cu nebuna aia!
Nu ea m-a păcălit luni în şir că se distrează cu o tipă,
pe care nu a mai căutat-o din seara aceea.
A cui e vina? Nu mă lăsai în pace.
Trebuia să fac cumva să mă laşi în pace.
Nu pot să cred!
Tipa e singură şi vrea să fie lăsată în pace.
Tipa e mama ta. Ai înţeles? Şi scuză-mă, dar...
Dacă eu nu am mai vorbit cu ea de atunci, ţi se pare normal
ca ea să accepte fără să clipească să meargă cu mine în vacanţă?
Ţi se pare normal?
Ştii ceva, mamă? Cred că nu mă interesează.
Acum, aveţi 15 zile în care puteţi să vă omorâţi sau să vă împăcaţi.
Îmi este indiferent.
Blandine Bouvier e aşteptată de mama sa la biroul de informaţii.
Repet. Micuţa Blandine Bouvier e aşteptată de mama sa
la biroul de informaţii de la Plecări.
Magalie!
Blandine!
- Dumneaei e fetiţa? - Da.
E o glumă? Credeţi că nu am treabă?
Calmaţi-vă! Nu aveţi simţul umorului!
Când merg cu cineva la supermarket,
mereu fac asta, mă distrează.
Stai, nu mi-ai spus! Cum ţi se pare?
Debbie Harry, de la Blondie!
Trebuie să-ţi faci check-inul, pentru că se închide.
Da. Stai puţin!
Ca să nu fie nicio problemă, ţi-a spus fiul tău...
Momentan sunt de-a dreptul lefteră,
dar îţi voi da banii înapoi, poţi fi sigură.
Da. Nu-ţi face griji.
Blandine, pleci în Grecia cu o vestă groasă pe tine?
Acum au aer condiţionat peste tot, aşa că...
Oricum, e fără mâneci. Haide!
Produits duty-free...
Vino încoace!
Ce faci?
Strâng amintiri, ca să-mi fac un jurnal de vacanţă.
Şi pe prima pagină ai de gând să pui o pungă pentru vomă?
Scrie "Grecia" pe ea...
Nu te băga, te rog!
Nu te-ai schimbat deloc.
Îmi aduc aminte că ţineai un jurnal.
L-am ţinut până în 2017.
Cred că am aproape 40 de caiete.
Şi de ce te-ai oprit?
Scuză-mă...
Te-a distrus complet, nu?
O să vezi, după vacanţa asta,
n-o să mai ştii nici cum îl cheamă.
Altfel, vei ajunge ca ea.
O văduvă care nu îşi revine după pierderea soţului
şi continuă să se sacrifice pentru el.
Şi cel mai rău este că eu cred că nu a fost cu alţi bărbaţi.
Ce? Glumeşti? Şi tu, la fel?
Încetează! O să creadă lumea că a luat foc vreun motor!
Blandine, încerc să-mi imaginez...
Nu e posibil aşa ceva.
Prietenii îmi spun că aş putea fi life coach.
Mie mi se pare absurd,
dar la tine e urgent, trebuie să te învăţ.
L-am văzut! Blandine Bouvier!
- Bună! - Bună! Doamna Bouvier?
- Nu, ea este. - Bună! Bine aţi venit!
Uite! Nu te mint.
Am rezervat un transfer spre bac cu un Mercedes.
Nu contează! Suntem în Grecia!
Demis Roussos!
- Ai grijă, Magalie! - N-are nimic!
SANTORINI
E superb!
Nu ne luăm şi noi o bere?
Nu, ţi-am spus. Eu nu beau alcool înainte să merg cu barca.
Eu, da. Îmi aduceţi o bere, vă rog?
Desigur.
În cel mai rău caz, folosesc punga ta.
Şi vorbim sau nu despre faptul că eşti o mare mincinoasă?
Doar nu ne prefacem două săptămâni, ca şi cum n-ar fi fost nimic.
De ce i-ai spus fiului tău că ne înţelegem de minune,
când nici măcar nu m-ai mai sunat?
Ţi-am lăsat nu ştiu câte mesaje...
Nouă. Le-am numărat eu.
Voiai să scapi de el, nu?
Dar pe mine de ce m-ai evitat?
Pentru că exagerez, nu?
Da, ştiu.
Mulţi amici îmi spun că sunt prea gălăgioasă.
Am un prieten care mă strigă "Acufene".
Să spunem că tu exagerezi puţin, iar eu nu mai ştiu să fac nimic.
N-are nimic, îţi revii.
Dar vreau să-mi spui când exagerez, da?
- Mulţumesc mult! - Cu plăcere.
I-am spus "mulţumesc mult" în greacă.
Şi cum ai reacţionat când ţi-a propus vacanţa asta?
M-a amuzat, dar nu am spus nimic.
Apoi, m-am gândit că e o nouă şansă pentru mine.
În fine, o nouă şansă pentru noi.
La asta m-am gândit şi eu.
Pentru liceul Helene Boucher!
Aceea nu e barca noastră?
E posibil. Cât e ceasul?
Da... Mă duc să văd dacă au deschis la casa de bilete.
- Mă duc eu. - Stai să-ţi dau bani.
Nu, atâta pot să plătesc şi eu.
Vă rog, pot să vă ajut?
Vă rog! Aşa! E grea.
Unde mergeţi, doamnă? Aici?
Da? Bine, mergem împreună.
- Ce a spus? - Nu am înţeles.
- Ce locuri avem? - 375 şi 374.
Îmi dai biletele, pentru jurnal?
Stai, cred că sunt mai departe.
Poţi să-mi dai biletele?
Da.
Dar unde scrie "Amorgos"?
Magalie, biletul acesta nu este pentru Amorgos.
Ba da, nu-ţi mai face griji.
Ba îmi fac, pentru că nu scrie "Amorgos"!
Până unde ai luat biletele?
Îţi explic. Se uită la bilete când se urcă lumea în barcă,
apoi nu le mai controlează.
Şi?
Nu are rost să plăteşti biletul până la destinaţia ta.
Şi tu pentru ce ai plătit? Unde e asta?
E prima oprire, dar noi coborâm mai târziu.
Deci e o escrocherie.
Micuţă.
Vezi, Magalie, de-asta nu te-am mai sunat.
Nu mai am vârsta la care să păcălesc aşa,
să trăiesc periculos!
Încetează, Blandine! Toată lumea face aşa!
Chiar o recomandă în "Ghidul turistului".
Sigur, că eu l-am citit!
Ce a spus?
Nu ştiu. Nu ştiu greacă.
Trebuie să coborâţi.
Nu, mergem mai departe.
- Biletele, vă rog! - Da... Dă-i-le!
Incredibil, ce memorie are!
La câţi suntem pe barcă, e impresionant.
Nu, trebuie să coborâţi.
Nu, staţi să vă explic. E o greşeală, noi mergem în Amorgos.
Nu. Uite... Keros. Şi aici e Keros.
Da, dar noi vrem în Amorgos.
Îmi cer scuze! Engleza mea e groaznică.
I-am spus doamnei de la bilete "Amorgos",
dar nu ştiu, ea a înţeles "Keros". Scuze!
Sunt nevinovată!
Unde e orarul bărcilor? Acolo trebuie să fie.
Ce drăguţ!
E ilizibil!
Ia să văd!
Nu mă crezi când îţi spun?
Da... Dar suntem în plin sezon turistic.
Vin bărci mereu. Nu-ţi face griji.
Ţine asta.
Să vedem. Keros.
Ce frumos este!
401...
"Având 15,2 kilometri pătraţi, Keros e cea mai mare"
"dintre insulele mici din Ciclade."
"Astăzi semideşertică,"
"insula a jucat un rol important în civilizaţia cicladică."
"Aici au fost descoperite celebrele statuete"
"Flautistul şi Harpistul, expuse la Atena."
Grozav! Şi?
Asta e tot.
Nu sunt nişte adrese? Unde găseşti mâncare, o îngheţată?
Nu.
Bine...
Salvarea noastră este acel "semi"...
Dacă este semideşertică
înseamnă că există pe undeva un loc mai animat.
Da, dar, dacă plecăm de la ideea
că portul e cel mai animat loc de pe o insulă,
în acest moment ne aflăm în centrul agitaţiei.
Sun o prietenă. În fine, pe soţul ei.
E grec şi se plimbă pe insule. Le cunoaşte pe de rost.
El ne va spune unde să mergem.
Stai puţin.
Nu văd nimic, e soare!
Tu ai semnal?
Blandine!
Nu am chef de vorbă.
- Stai, Blandine... - Nu, lasă-mă, te rog!
Calmează-te! N-o fi foc...
Uite ce vreme superbă!
Mergem pe un drum foarte bine asfaltat...
- E bine! - Dar unde duce?
Unde duce drumul? Habar n-avem!
Nu ştim ce facem aici sau unde mergem!
Poate ajungem în celălalt capăt, dăm tot de mare
şi trebuie să ne întoarcem, asta se va întâmpla!
Măcar încercăm. Şi vom dormi sub cerul liber!
Ce? Ce crezi că am fi făcut dacă am fi fugit la 15 ani?
Am fi trăit ca în sălbăticie!
Am fi fost ca orfanele din serialul acela.
Le vom aduce un omagiu adolescentelor de atunci.
E frumos!
Mâncate de ţânţari şi de şerpi? Ce omagiu!
Gata, am înţeles, cu tine
nimic nu poate fi o problemă, totul e grozav.
Acum trebuia să fiu în cel mai frumos hotel din Amorgos,
bând un aperitiv!
Trebuia să mă lăfăi într-un apartament,
să-mi pun halatul şi să merg la spa.
Da, te înţeleg.
Blandine, hotelierii sunt obişnuiţi cu oamenii care pierd bărcile.
Mâine mergem acolo, le explicăm, şi se rezolvă totul.
Dacă îmi permiţi, să mergi la un hotel de lux în Ciclade
e o mare tâmpenie.
Sunt nişte prostii centrele lor pretenţioase de spa!
Ai zis să-ţi spun când întreci măsura.
- Da. - Ţi-o spun acum.
Bine, nicio problemă. Mesaj recepţionat.
Scuzaţi-ne, dar nu înţelegem.
Dar tu nu ai învăţat germana, ca primă limbă?
Eşti amnezică. Nu am făcut niciodată germană,
nici ca prima, nici ca a doua limbă.
Nu mai ştii că am avut-o trei ani pe doamna Brouillet la engleză,
nebuna care ne punea mereu să cântăm "Words", a lui F.R. David?
Da, aşa este. Acum îmi aduc aminte.
E bine? Faci poze frumoase?
Eu am vrut să te ajut, dar mi-ai spus să nu pun mâna.
Pentru că voiai să deşurubezi prezoanele de la o altă roată.
Vezi?
Tot nu pricepe că nu înţeleg ce spune.
Nu, Magalie, te rog!
Să salutăm secţia de geriatrie!
- Bună seara! - Bună!
- Sunteţi franţuzoaice? - Da.
Birgit mi-a spus că v-aţi rătăcit.
Da. Nu trebuia să ne oprim pe insula aceasta, dar...
Aveţi noroc. Mai am o cameră.
Grozav!
Vreţi să mâncaţi ceva? Vom închide bucătăria.
- Da. - Da, am vrea.
Scuză-mă, cine sunt toţi oamenii aceia?
E o asociaţie de arheologie.
Sunt din Dusseldorf şi din Koln.
- Stau câteva luni aici. - Ce drăguţ! Îmi place.
E o insulă mică. Singurii turişti care vin aici
sunt arheologi sau surferi.
Am înţeles.
Luaţi loc, vă rog.
Mulţumim mult.
N-avem noroc, am dat peste nişte arheologi.
Deşi... Indiana Jones...
Serios, par mai bătrâni decât pietrele pe care le adună.
Iar muzica asta mă scoate din minţi.
Mai bine n-ar mai pune nimic.
Te avertizez, ne trezim devreme şi luăm prima barcă.
Ce este?
Nu suport muzica asta.
Este... Nu pot să iau masa aşa.
Nu se poate.
- Vino! - Nu, trebuie să mâncăm.
Ce contează?
Cum adică, nu e nicio barcă până joi?
Nu trece în fiecare zi pe-aici. Ştiţi, e o insulă mică.
Eu nu stau aici până poimâine!
Ce fac cu sejurul plătit la hotelul meu de lux?
Stai puţin.
Scuză-mă... Nu ţinem neapărat să luăm bacul.
Mă gândeam că ne-ar putea duce o barcă de pescari...
Nu, aici sunt foarte puţini pescari. Ştiţi...
E o insulă mică, am priceput.
Calmează-te, Blandine! Nu e vina fetei.
De-asta nu te-am sunat.
Din cauza prostiilor tale suntem în situaţia asta.
Atmosfera asta nu-mi place deloc. Pe cuvânt!
Foarte bine, întoarce-te la coregrafiile tale!
Scuză-mă, avem aer condiţionat în cameră?
Gata, am găsit.
Ai găsit?
Ştiu ce să facem cât aşteptăm următoarea barcă.
Mergem să vedem surferii.
Ce? Preferi să spargi pietricele cu nemţii?
Aş prefera să nu fiu aici.
Am înţeles. Elena mi-a explicat totul.
Se întâlnesc într-un loc foarte cunoscut şi rămân acolo.
Sunt surferi din toată lumea. Nu ţi se pare tentant?
Un surfer australian, frumos, pentru Blandine.
Gustă baclavaua asta, te rog! E incredibilă.
Nu.
Ce părere ai? Nu e o idee grozavă? Recunoaşte!
Elena ne împrumută maşina ei şi ne face şi sendvişuri.
O să fie grozav. Vom fi regine!
Şi de ce nu ne mulţumim să mergem la plajă aici?
Şi ce să facem? Castele de nisip?
Plaja asta e impracticabilă.
I-auzi! Şi de ce, mă rog?
Mi-a explicat Elena. Are loc un fenomen marin foarte rar.
Nu mai ştiu cum a zis, cred că "vortex".
Curenţii te pot trage încet înspre larg fără să-ţi dai seama.
Da, ca în Hossegor sau ca în Reunion. Eu am păţit-o, era să mă înec.
Şi eu sunt mincinoasă?
Înainte să plec, mi-am recitit jurnalul.
Nu pe tot, stai liniştită. Doar părţile despre noi.
Nu mai ştiu dacă îţi aminteşti, dar ai reuşit să mă convingi
că tatăl tău a inventat corectorul.
Da...
În fine... Deci rămâne aşa pentru mâine?
Ce nebunie!
E splendid! Stai puţin...
Oprirea asta la Keros e cu noroc! Ia uite!
Eu voiam să retrăiesc "Marele albastru",
şi am parte de "La limita extremă"!
Asta e problema cu surferii.
Preferă valurile în locul unor fete drăguţe ca noi.
Crezi că eu mai sunt drăguţă?
Nu...
Normal!
Ce faţă ai făcut! De ce nu ai încredere în tine?
Când ai un fiu de 20 de ani
şi tatăl lui te părăseşte pentru o femeie de vârsta copilului,
trebuie să te gândeşti că ai ieşit din garanţie.
Nu ai voie să spui aşa ceva, Blandine.
- Ba da... - Ba nu.
Eşti superbă.
Uite ce bine arăţi! Serios!
Uite, acum începe o nouă eră. Ai înţeles?
Potenţialul tău erotic se va elibera.
Simt eu, da!
Îţi baţi joc de mine? Factor de protecţie 100?
- Şi? - Nu ştiam că există.
Ia uite ce frumos este! Sigur e american.
Din Florida sau din California. E din California get-beget!
Vorbiţi franceză?
Da. Incredibil!
Franţuzoaice, grozav! Eu sunt din Bruxelles.
- Bruxelles din California. - Da, lasă...
Noi suntem din Paris. În fine, ea e din Meudon.
Şi aţi venit în vacanţă în Keros.
Da, în vacanţă, să uit de toate. Dar tu?
Eu am venit cu doi prieteni.
Şi am venit să vedem locul acesta, care nu e rău.
Nu e rău deloc.
Pot să stau puţin cu voi?
Sigur că da.
Noi suntem Blandine şi Magalie.
Îmi pare bine. Eu sunt Maxime.
Îmi ridic puţin piciorul. M-am lovit de o stâncă ieri.
Cred că a durut rău!
Nu e grav. Am dezinfectat...
Lasă, nu vreau să vă plictisesc cu buba mea.
Dar nu ne plictiseşti, dimpotrivă.
Prietena ta nu vorbeşte niciodată?
Ba da, dar...
Povesteşte-i despre pasiunea ta.
Blandine e ca tine, adoră sportul.
- Vorbeşte prostii! - Ba da, merge pe role.
Grozav! Mergi pe role?
Mergeam în adolescenţă. Asta era demult...
- Nu e chiar aşa de mult. - Nu...
Aşadar, un surfer belgian.
Dar aveţi valuri bune acolo?
Nu. De aceea venim aici.
Da... Dar e pustiu aici.
În afară de faptul că vă rostogoliţi prin apă,
cum vă mai petreceţi timpul?
- Ei bine, flirtând. - Dar nu sunt decât capre pe-aici.
Ba nu!
Cald, cald!
Maxime, e adevărat ce se spune despre surferi,
că sunteţi fantastici în pat?
Fiindcă aveţi răbdare să aşteptaţi valurile,
deci nu vă grăbiţi deloc...
Se spune că nu sunteţi din topor.
E adevărat sau nu?
De fapt, chiar s-au făcut multe cercetări ştiinţifice
pe această temă.
E haios că aduci vorba, pentru că eu am fost unul dintre subiecţi...
Maxime!
Da! Vin imediat!
Poate dezvoltăm subiectul data viitoare?
Da.
Pe curând!
Eşti nebună... Ce?
Ai o mare şansă, în sfârşit!
Stai...
Nu! Termină, îmi stropeşti telefonul.
- Am o mare problemă. - Ce mai este?
Mi-am verificat contul bancar
şi am o plată de 602 euro la electricitate.
Nu înţeleg, e ciudat.
Deci tu nu uiţi de nimic în vacanţă.
Nu s-or fi legat vecinii la contorul tău?
Ce?
Eu mai fac aşa uneori, când rămân fără bani.
Vecina mea e solidară. Îmi dă voie să mă leg la contorul ei.
Nu, nu e genul familiei Duchesnay.
Şi nu mă întrebi cum sunt prietenii lui?
Cum sunt?
Cred că ne vom distra bine.
Ce facem?
Mergem cu ei acum sau ne întâlnim diseară?
Se pare că aici nu mai sunt valuri,
aşa că se duc să caute alt loc, mai spre vest.
Nu ştiu... Ba da, rămânem aici. Altfel, părem disperate.
Ai dreptate. Trebuie să-i lăsăm să ne aştepte.
Căutăm un operator disponibil pentru a vă prelua apelul.
Ce bine îţi face apa rece!
E rândul tău!
Nu răspund, e enervant.
Şi dacă te-aş tunde?
Ce?
Te rog! Da!
Ţi-ar sta foarte bine cu o tunsoare băieţească.
Cu sau fără breton? Uită-te la mine!
Lasă bretoanele şi tunsorile şi îmbracă-te, te rog.
- Nu mai fi pudică! - Nu sunt pudică.
La cabinet lucrez zi de zi cu oameni goi, dar acum...
Eu aş sta tot timpul în pielea goală, dacă aş putea.
Odată, am făcut o drumeţie cu nişte amici în Alpii Austrieci.
Eram goi-puşcă. Îţi limpezeşte mintea...
Asta ar trebui să facem în următoarea vacanţă, nu?
- Gata, nu te mai torturez. - Da...
Deci?
Cu ce ne îmbrăcăm?
- Acesta cum ţi se pare? - E foarte drăguţ.
Nu arăt ca şi cum aş concura cu o sosie a lui Cindy Lauper?
Ai puţină încredere! Arăţi superb. Stai puţin.
Să-i cerem Elenei o sticlă.
Scoate iPodul meu şi pune playlistul disco.
Caută Candi Staton, "Young Hearts Run Free".
Exact cum suntem noi. Inimile tinere zburdă libere.
Ce-mi place!
Ce rost are s-o împarţi, Când o singură viaţă ai?
Să fii şi tu o soţie singură Şi pierdută...
Toţi anii trecuţi Vor fi pierduţi în lacrimi.
Iubirea se destramă Ca s-o iei de la început...
E pentru tine! Iubirea se termină doar ca să-i facă loc alteia.
Ascultă!
Bună, fetelor!
Ce-mi plac rulotele!
Ia uite, fac şi focul! E grozav!
Cred că eşti singurul adult din lume
pe care îl entuziasmează un foc de tabără.
Cu tine e simplu, pe tine nu te entuziasmează nimic.
Dar o să stăm prost, o să ni se facă frig...
Ce plictisitoare eşti!
Serios!
Nu e de mirare că... În fine...
- Ce nu e de mirare? - Nimic!
Nu e de mirare că soţul meu m-a părăsit. Asta voiai să spui?
Aşa erai încă din liceu, fără chef.
Trebuia să te implor să faci ceva, un lucru cât de mic.
E haios, pentru că tu, dimpotrivă,
erai ca o mică şefă, care le dădea comenzi tuturor.
Şi vezi unde ai ajuns?
Nu, nu văd. Dar poate că îmi explici tu.
Lasă... Hai la băieţii tăi, fiindcă doar asta te interesează.
Stai! Hai, spune-mi, mă interesează.
Se pare că mă cunoşti bine, aşa că te ascult.
- Dai înapoi? - Magalie, eu...
Să nu ne minţim.
Nu a fost o idee bună să venim împreună.
Căsniciile aranjate nu duc niciodată la ceva bun.
Dacă eram prietene în mileniul trecut
nu înseamnă că trebuie să fim iar nedespărţite.
Sunt de acord, dar nu e un motiv să mă dispreţuieşti.
Eu nu te judec, deşi cred că ai o viaţă oribilă
şi nu faci nimic ca să schimbi asta.
Nu, scuză-mă...
Nu, nu cred că e cazul să-mi dai lecţii de viaţă tu,
care asculţi aceleaşi melodii la nesfârşit,
ca să-ţi dea impresia că ai o slujbă.
Scuză-mă, nu e cazul.
Deci tu te simţi superioară, cu bluza ta albă
şi cu papucii Dr. Scholl?
Eu îmi câştig traiul, ceea ce îmi permite să fiu independentă
şi să nu taxez pe toată lumea.
Stai puţin! Te-am taxat eu pe tine?
Ţi-am cerut vreun ban măcar o dată?
Eu plătesc totul.
Ştii ceva? Ai câştigat.
Du-te singură să te plictiseşti la hotelul tău de lux!
Serios?
Bună!
Şi tu ce ai de gând să faci?
Nu ştiu, rămân aici.
Sau mă duc pe altă insulă, să-mi văd prietenii.
Poate că nu am eu bani, dar am prieteni.
Pentru că leg prietenii,
mă interesează ceilalţi!
Haideţi, e timpul să bem!
E grozav locul pe care l-am încercat azi.
La primul era mult mai aglomerat.
Problema este că sunt mulţi arici-de-mare.
M-a înţepat unul în picior. L-am gustat.
Mă mut în sudul Franţei şi îmi deschid un bar.
Dar trebuie neapărat să găsesc un loc la malul mării.
Ai putea să mă conduci?
Aşa de repede?
Am mâncat ceva ce nu mi-a priit. Nu mă simt bine.
Bine, luăm rulota.
Nu ştiu unde am pus cheile... Vin imediat.
Vrei să pleci? Ai nevoie de maşină?
Nu e nevoie.
Nu vrei să punem nişte muzică?
Al cui e acel ukulele?
Doar Maxime ştie să cânte.
Vreau să încerc şi eu.
Mulţumesc.
Nu mi-e uşor să-mi găsesc cuvintele.
Cum să găsesc un mod
Să te fac să vezi că te iubesc?
Nu mi-e uşor să-mi găsesc cuvintele.
Pentru mine e singurul mod
De a-ţi spune că te iubesc.
Nu mi-e uşor să-mi găsesc cuvintele.
Eu sunt un simplu cântăreţ.
Muzica mi-e cea mai bună prietenă...
Scuză-mă, am căutat prin toate buzunarele. Nu le găseam.
Putem merge, dacă vrei.
Bine.
... sper să mă crezi...
Mulţumesc mult.
Vrei să te ajut să-ţi faci bagajul?
Nu, cred că mă descurc singură.
Nu-ţi face griji, o să fie bine.
Cu Magalie, vreau să spun. Sigur se rezolvă.
- Bine, eu mă duc. - Ai dreptate.
Dacă suntem în vacanţă, sub acest clar de lună superb,
asta nu înseamnă că trebuie să ne sărutăm.
Noi nu suntem aşa.
- Nu! - Nu...
Nu, noi nu ne luăm după clişee.
De data asta...
Asta e tot?
Pentru mine e deja mult.
Îţi las numărul meu?
Da.
Dacă vrei vreodată să mergi cu trenul sau să vii să bei o bere bună,
să mă suni.
Elena!
Pleacă!
Blandine, ce faci aici?
Nu auzi? Nu putem intra.
Cum adică nu putem intra?
Era un ţap care bloca intrarea.
Am încercat totul.
Am folosit şi trucul din "Manon, fata izvoarelor".
Nu am de gând să-l mai fac o dată, dar mi-a ieşit bine.
Urmarea... A venit toată turma.
Te implor, îl mai faci o dată?
Elena!
Las-o baltă, doarme buştean.
Rămân fără baterie. Tu de ce nu ţi-ai luat telefonul?
Mie nu-mi place să stau ore în şir pe prostiile astea.
Cu atât mai puţin, ca să-mi verific contul bancar,
să-mi spună doar că am datorii.
Nu, mulţumesc!
Bun...
Ce faci?
Trebuie să stau trează,
pentru că telefonul se va închide înainte să sune alarma.
Ai de gând să faci o noapte albă stând aşa?
Chiar nu vreau să pierd vaporul.
Am înţeles.
Dar tu, poate, vrei să rămâi aici.
Nu, vin şi eu să mă răsfăţ la spaul tău.
Cu Gaetan nu a fost...
Plictiseală totală.
Dar la tine, cu Maxime?
- E foarte drăguţ. - Da...
Dar să spunem că trăim în lumi total diferite.
Când aud un bărbat că îmi spune "gagică",
sincer, nu pot, e mai presus de puterile mele.
Cum l-ai simţit când s-a întors? Era dezamăgit?
Ce simţeam eu era că mă plictisesc.
M-am gândit că aveai dreptate. Trebuia să rămânem aici,
să discutăm despre politica lui Merkel cu bătrâneii noştri.
Elena ne-ar fi făcut musacaua ei bună de miel,
cu sos bechamel gălbui.
Nu ai spus că eşti vegetariană?
Da... Nu sunt.
Nu trebuie să iei de bun tot ce spun eu.
La fel, şi în cazul meu...
Uneori, spun mai multe decât gândesc.
Nici eu nu te-am scutit, am spus lucruri oribile.
Mi-e ruşine. Îmi cer scuze.
Dar interpretarea ta la banjo a fost superbă.
La ukulele.
La ukulele... Sunt puţini cei care ştiu să cânte la el?
Am fost doi ani cu un californian, unul adevărat.
El m-a învăţat.
Nu mai ţineam minte că ai o voce aşa de frumoasă.
- Serios? - Da.
Nu ai notat în jurnalul tău? Mă simt puţin jignită.
Scuzaţi-mă, cât mai este până în Amorgos?
Amorgos? A trecut.
Cum adică?
E târziu. Am trecut de Amorgos acum 20 de minute.
Acum ajungem în Mykonos.
Magalie!
- Magalie! - Da...
Am ratat Amorgos!
Am dormit şi am ratat Amorgos!
Ţie ţi se pare amuzant orice? Orice.
Mâine!
Ce?
E o barcă spre Amorgos mâine, la ora 13:00.
Grozav!
De ce mângâi pisica aia murdară ?
Vrei să iei râie?
Tu ai o fobie. Uite ce drăgălaş este!
Da, eşti drăgălaş! Ce e asta?
Are bube! Mi se face silă.
La naiba! Pleacă!
- Şterge-te cu asta. - Ce e asta?
Gel dezinfectant, ca să omori bacteriile.
Bine.
- Ai vorbit cu prietena ta? - Da, vine.
- Cum o cheamă? - Bijou.
De fapt, o cheamă Lavinia. Ce părinţi!
Aşa că preferă să i se spună Bijou.
- De ce Bijou? - De ce nu?
Pentru că e artistă, face bijuterii.
Şi cum v-aţi cunoscut?
Aici, acum trei ani, la Cavo Paradiso.
E un club în aer liber, foarte cunoscut. E grozav.
Nu e ieftină intrarea, dar e o atmosferă bună.
Eu cu tine am fost ultima oară la discotecă, la Main Jaune...
Ce simpatică e! Nu pot să cred!
Draga mea!
- Scumpa mea! - Sunt foarte bucuroasă.
Bijou!
Dacă am înţeles bine,
nu te gândiseşi să treci prin Mykonos.
Să ştii că mă superi!
Iar inelul acela nu e de la mine.
Ochi de vultur! Îţi place?
Da, e grozav.
- E pentru tine. - Nu!
- Ba da, ca să mă ierţi. - Nu!
Ba da.
Vorbesc eu, dar uite...
Nu reuşesc să mi-l scot.
La naiba! Ei bine, trecem la măsuri drastice.
- Termină, Maggie! Lasă! - Dar e plăcerea mea.
În cazul acesta, îţi dau şi eu unul.
Pe care îl preferi? Pe cel albastru sau pe acesta?
- Da, e frumos. - E superb!
Numai că nici eu nu cred că reuşesc să-l scot.
Mă duc să văd dacă ne putem lua bilete pentru mâine.
Stai, să vă fac cunoştinţă. Gata, uite!
Grozav! Pune-mi-l!
Ţi-o prezint pe Blandine.
- Bună! Bijou. - Bună!
E minunat inelul acesta!
Vezi? Ştii că am fost colege de liceu?
- Nu se poate! - Ba da.
Uite, domnişoară!
E nemaipomenit!
Cum te cheamă? Blandine, ai spus?
Da, Blandine.
E un nume cam trist, nu?
Dacă nu te deranjează, îţi găsesc eu altul.
Bun. Care e programul? Când plecaţi spre Amorgos?
- Mâine? - Da.
Dar noi avem barcă. Putem să vă ducem noi.
Uite ce vă propun... Rămâneţi la noi peste noapte.
Vă bucuraţi de piscină, facem ceva bun de mâncare,
iar mâine facem o plimbare cu barca până în Amorgos.
- Vă convine aşa? - E nesperat... Mulţumesc!
Nu va fi decât a treia noapte de cazare pierdută.
Vrei să taci?
Problema e că maşina nu a pornit şi a trebuit să închiriez un ATV.
Uite-l pe amicul meu, Leonidas.
Îl întreb dacă te poate duce el, Blandine.
Ce simpatică e!
Leonidas!
- Uite acolo! Vezi? - Da.
Vă place jacuzziul? Pentru că avem unul acolo.
Da, cred că avem o amatoare aici.
Şi tot ce vedeţi pe pereţi sunt operele lui Dimitris,
pe care aveţi dreptul să le consideraţi, ca şi mine, oribile.
Dar el ştie că nu-ţi plac?
Nu i-am spus chiar aşa, dar nici nu m-am arătat entuziasmată.
Dacă aţi şti la ce preţuri le vinde...
Eşti prea severă. Mie îmi place acesta, de exemplu.
Da... Să spunem că e cel mai puţin urât.
Ce înseamnă cuvântul acela?
Înseamnă... "puternic şi frumos".
Deci tu eşti foarte urâtă.
Scuză-mă!
Da, ştiu că nu e deloc apetisant,
dar e cea mai bună metodă de frăgezire.
Te-ai instalat bine?
Da, mulţumesc mult. E superb.
Locuiţi de mult aici?
Nu vrei să mă tutuieşti?
Mă refeream la tine şi la Dimitris.
Am prins şi eu rădăcini aici...
La început aveam o cameră în Chora şi, la puţin timp
după ce ne-am cunoscut, mi-a propus să mă mut la el.
Trebuie să-ţi mărturisesc că nu am stat mult pe gânduri.
Înţeleg.
E nostim, pentru că eu voiam să mă îndepărtez de toate astea,
de lux, de locuinţe mari,
de familia regală...
Nu ţi-a spus?
Eu m-am născut într-un castel, în Kent.
Dar la 18 ani am renunţat la tot.
Am făcut înconjurul lumii, mergeam în picioarele goale
şi îmi era ruşine că sunt bogată.
Iar în final, după nişte ani,
au început să-mi placă Ibiza, Saint Barth...
Şi iată-mă aici!
De fapt, nu-ţi revii niciodată complet.
Gata, cred că am reparat acul!
Grozav! Dimitris!
- Bună! - Te ocupi tu?
- Sunt foarte obosită. - Eşti obosită...
Da... Nu, ocupă-te de asta.
- Ia-o! - Nu! Gata!
- Mă înnebuneşte. - El are tentacule.
Ce muzică vrei să pui?
Asta.
Excelent! Eu cu discurile acelea am învăţat franceza.
Termină!
Dar, înainte să ascultăm muzică,
ne trebuie un accesoriu indispensabil.
Da.
Haideţi, fetelor!
- Poftim! - Nu, mulţumesc.
- Nu-ţi place? - Nu.
Stai puţin. Dimitris?
Da, iubire!
Avem opiu?
Nu, merge jointul. Mulţumesc.
Şi Amorgos, mamă?
Amorgos?
Ei bine, Amorgos...
E puţin mai complicat cu Amorgos...
E o insulă greu accesibilă.
El este Benji?
Bună, Benji! Eu sunt Bijou.
Noi suntem îngerii lui Benji.
Ce frumos e băiatul tău!
Eu sunt prima, tu, a doua. Sau amândouă, în acelaşi timp?
Încetează, gata! Exagerezi.
- Pleacă! - Hai să-l sâcâim pe Dimitris!
Du-te! Lasă-ne în pace!
Stai, Bijou! Mai fumăm un joint?
- Am auzit bine? - Ce anume?
De-asta eşti aşa de relaxată. Ai fumat!
Ba nu.
Ba da, te văd. Aţi fumat toate un mare joint.
Ba nu, am pufăit o chestie foarte mică.
Se pare că şi-a făcut efectul.
E bine, mă bucur să te văd aşa.
Pe cuvânt, parcă ai întinerit.
Vă rog, radiaţiile emise de telefon sunt interzise aici.
Îmi cer scuze, închid.
Unde eşti?
- Nu mi-ai spus. E vreme bună? - Răspunde-mi, unde eşti?
Unde sunt eu? Sunt... la maternitate.
Salome a născut o fetiţă.
O fetiţă... Drăguţ! Cum o cheamă?
O cheamă Ruby, cu "Y".
E bine. Cu un asemenea nume, o pot înscrie deja la un reality-show.
Nu poţi să te abţii.
- Benjamin! - Vin acum!
O să încerc să ţi-o arăt. Aşteaptă!
S-a blocat imaginea! Eu...
Te înţeleg.
Aţi trăit emoţii puternice împreună, aveţi un copil...
E greu să dai pagina.
Dar au trecut doi ani deja...
Trebuie să mergi înainte. Ce părere ai, Maggie?
Sunt de aceeaşi părere. Ieri a avut ocazia
să treacă mai departe, cu un surfer foarte simpatic.
Şi?
Nimic! A fugit.
Adică, după doi ani, o faci pe mironosiţa?
Dar nu mă prefac în niciun fel. Nu am simţit nevoia...
Dar nu pot... Scuză-mă.
Poate că ţi-e teamă să nu te faci de râs,
dar nu poţi să-mi spui că nu ai chef.
Nu există aşa ceva! Sexul e esenţial.
E ca şi cum aş spune eu:
"Nu mai mănânc, dar mă simt foarte bine."
"Nu mai simt nevoia."
Da, exact. Serios, ascult-o.
Bijou este autorizată ca life coach.
Serios. Învaţă de la ea!
Termină.
Toate sfaturile venite de la tine sunt nepreţuite.
Serios, pentru mine eşti un mentor.
De altfel, cuvântul acesta nu are formă de feminin, nu?
- Ai spus "mentor"? - Da.
"Mentor" e un cuvânt grecesc.
Da, e un personaj din "Odiseea". El avea grijă de Telemachus
şi de întregul palat.
Mulţumim, Dimitris.
Trebuie să vă spun că, pentru Dimitris, orice lucru e grecesc.
Aşadar, când face aşa, trebuie să-l aprobaţi.
Am înţeles.
- Aţi înţeles? - Da.
Dragule, poţi aduce salata, te rog?
Salata?
Da.
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
Unde rămăsesem?
La tine, da. Nu te las în pace, să ştii.
Scuză-mă, dar nu ar trebui să fii mai relaxată de la joint?
Pentru că pari mai agitată decât înainte.
Dar mă înfurie povestea ta!
Nu vreau să te las să te prăpădeşti.
Să mă prăpădesc...
Uite, dacă ai nevoie să te obişnuieşti din nou,
eu pot să-l rog pe Dimitris.
Propunerea vine de la mine, nu aş face crize de gelozie.
Ce-mi place!
Glumeşte?
Nu, deloc!
Dacă pot să te ajut... Dimitris!
Nu, Bijou! Nu-i ceri nimic!
Nu!
Nimic! Discuţii între fete.
Nu-ţi place, nu-i aşa? Nu-i nimic.
Eu ţi-am propus asta pentru că Dimitris era la îndemână.
Dar îl putem ruga pe... Leonidas?
Taximetristul. El este celibatar.
Scuză-mă, dar deja vorbeşti ca o matroană.
Poftim? Stai puţin!
Eu încerc să te ajut, iar tu mă jigneşti.
Nu e frumos. Descurcă-te singură!
Exact.
Îmi dai nişte vin, te rog?
E bun, nu? E Retsina.
Da, e foarte bun.
Pe mine mă interesează Leonidas.
Aş vrea să mă pui în legătură cu el.
Uite o persoană rezonabilă.
Ce are? Sunt prea bătrână pentru asta?
Puţin îmi pasă că eşti tu bătrână sau că el are 20 de ani!
Blandine!
Ce conservator e uneori!
Ce s-a întâmplat?
Când am fost să închiriez ATV-ul,
am ajuns mai devreme.
Doar nu mă întorceam acasă ca să plec iar...
Aşa că am rămas cu vânzătorul.
Era tânăr, la vreo 20 de ani, foarte drăguţ, şi am... Înţelegi.
E doar un mod de a-ţi petrece timpul. Numai că eu am principii.
Consider că trebuie să fii sincer când se întâmplă ceva.
Nu are rost să te ascunzi.
Să spunem că sunt două direcţii...
Eu am ales să-i spun lui Dimitris.
Şi ai auzit ce scandal mi-a făcut?
E nebun!
În plus, de ce i-ar fi frică?
Doar nu mă mut cu puştiul!
Poftim, bea asta!
Mie mi se pare înduioşător.
Înseamnă că te iubeşte, că ţine la tine.
Iubirea nu înseamnă posesie. Suntem în secolul XXI!
Ce naiba! Nu pot să tolerez aşa ceva.
Putem lua bacul mâine, să vă lăsăm...
Nu, nu...
Dacă am zis că vă ducem, aşa facem.
S-ar putea să mă arunce peste bord, dar...
- E bună? - Da, foarte bună.
Aşa! În pielea goală!
Maggie nu s-a întors?
Nu, nu cred.
Mi-a spus că eşti medic...
Nu, sunt tehnician de radiologie.
Am înţeles. Dar lucrezi într-un spital?
Nu, într-un cabinet, în Meudon.
Noapte bună!
Blandine!
Da!
Tu ştii să interpretezi radiografiile?
Da, face parte din meseria mea.
Ai văzut că nu mai am unul?
Ce anume?
Uite! Dacă nu ai fi făcut-o pe preţioasa,
întorcând capul, ca să nu mă vezi goală,
ai fi văzut că nu mai am unul.
Dar ce am făcut cu chestiile alea?
Ori făceam asta, ori mă duceam...
Mi le-au făcut pe toate.
Mastectomie, radioterapie, chimioterapie...
Nu m-au lăsat deloc.
Biata de tine...
Ba nu, mă bucur de viaţă în continuare.
Iar bărbaţii pe care îi întâlnesc se arată foarte înţelegători.
Şi e foarte practic la tirul cu arcul.
Săptămâna trecută, fiind în trecere prin Atena,
am profitat de ocazie să-mi fac mamografia la cel pe care îl mai am.
Nu i-am spus lui Dimitris. I-am zis că mă duc la cumpărături.
Numai că acum vor să fac o biopsie.
Deci?
Deci...
Într-adevăr, e o formaţiune cam suspectă în cadranul superior.
După tine, nu s-au înşelat?
Te întreb pentru că preferam să mă gândesc
că, în ţara asta, nu se pricep la lucrurile astea.
Da, dar cum spunea Dimitris, ei au inventat medicina.
Poate fi doar un nodul fibros.
E posibil să fie o tumoră benignă.
De aceea se face biopsia.
E frumos din partea ta că vrei să mă linişteşti, dar ştiu povestea.
Am văzut şi eu pata aceea... Este enormă.
Iarăşi mă vor bombarda.
E oribil!
Nu vreau.
Dar nu are nimic.
Nu mă las descurajată.
Mă voi trata şi mă voi vindeca.
Iar tu vei accepta acel divorţ şi vei fi mai puternică, da?
Pentru că suntem nişte luptătoare, nişte amazoane!
Iar eu sunt o idioată...
Spune şi tu, de ce i-am făcut aşa ceva lui Dimitris?
Cu problema asta pe capul meu,
credeam că, dacă îmi caut plăcerea în altă parte,
voi simţi că trăiesc,
că voi fi invincibilă.
Te înţeleg.
Vine Magalie! Spune-i că suntem aici...
Mulţumesc mult!
Pa!
Blandine!
A fost formidabil!
Pe cât de tare îmi displace ciocolata Leonidas,
pe atât mi se pare el de bun...
Aş înghiţi 40 de cutii de ciocolată!
Ştii ce m-a învăţat? Să joc table!
Bijou!
Tu ştiai că Leonidas e campion la table?
Serios?
Da, merge la turnee şi toate cele!
Am ieşit pe balconul lui şi mi-a explicat.
Am început să jucăm şi m-a bătut măr, evident.
Dar a spus că, pentru o începătoare, mă pricep destul de bine.
Staţi puţin!
Voi aţi auzit că e o petrecere acolo?
E oribil!
Eu nu mai suport. Urechile mele suferă.
Bun.
Gata... Fir-ar să fie!
Bună seara!
- Bună! Te pot ajuta cu ceva? - Da. Ştii ce e aici?
Nu ştiu.
Muzica asta te va face cel mai bun DJ din lume.
Serios? Bine.
Ce melodie?
Pune Candice Staton!
Candice Staton? Bine.
Mulţumesc!
Nu!
Ce faceţi, băieţi?
Ce s-a întâmplat?
Ce?
Dar uite, tuturor le place muzica asta!
Pune Chic, "Lost in Music"! Asta e o melodie clasică.
Eşti nebun?
Ce naiba?!
Eşti bine?
Vrei să-ţi spun? Nici tu nu ai stat calmă,
dar şi el a meritat-o.
Termină cu prostiile.
E vecinul vostru. Şi eu v-am făcut probleme.
Mă detest. Mi-e ruşine!
Toată psihanaliza mea s-a dus pe apa sâmbetei.
Uite dovada că, într-o clipă, pot deveni la fel de nebună.
Ca cine? Da, am înţeles...
Oricum, eu nu m-am supărat.
Te-am văzut!
Încă îţi merge iPodul, e bine.
Da...
Dacă vrei, putem să vorbim despre ce s-a întâmplat.
Nu! Trebuie să trec mai departe.
De altfel, ca să mă liniştesc, am ieşit iar după aceea.
Serios?
M-am dus la Cavo Paradiso. Aveam chef de dans.
În fine, voiam să mi se respecte dreptul de a dansa.
Ai făcut foarte bine.
Da, muzica era extraordinară.
Dar nu te-ai limitat la dans.
Cum adică?
- Ai un semn acolo, ştii? - Da?
Ce-i drept, mă îmbătasem şi m-am lăsat sedusă.
Povesteşte-mi!
Nu, nu-mi mai amintesc mare lucru.
Dar unde v-aţi dus? La hotel?
Nu, chiar acolo, pe plajă.
Gata, tragem un pui de somn.
Blandine!
Facem un mic ocol, până la un golf pe care îl ştim noi. E în regulă?
Da, e grozav.
V-a trecut, se pare.
Da.
- Ce i-ai spus? - Că e urât...
Nu, i-am spus că îmi pare rău şi că îmi cer scuze.
Şi că îl iubesc.
Uneori, e bine să fii şi mai conservator.
I-am spus şi de biopsie.
Mâine mă duce el în Mykonos, s-o fac.
Dacă trebuie s-o iau de la capăt,
îmi voi lua o perucă frumoasă.
Deocamdată, nu ai cum să ştii.
Pentru orice eventualitate, nu se ştie.
De data asta, vreau una în stilul anilor '60, cu volum.
Ceva în stilul lui Divine sau al lui B-52's.
Am găsit! Divine!
Nu înţeleg.
Nu Blandine, ci Divine.
Păstrăm terminaţia, dar adăugăm o notă de tinereţe şi de nobleţe.
De acum înainte, îţi voi spune Divine.
Ce faci acolo?
Gata! Ne vedem la plajă. Pa!
Scuze! Pa!
M-ai luat de lângă prietena mea.
Dar de ce nu rămâneţi cu noi?
Nu vă îngropaţi la Amorgos.
În timpul dictaturii, acolo îi trimiteau pe deţinuţii politici.
Amorgos era spaima lor.
Blandine şi-a promis că va merge acolo.
Amândouă ne-am promis!
Aşa este, ne-am promis că vom merge pe insula din "Marele albastru".
- Filmul în care joacă Rosanna? - Da.
Filmul nu l-am văzut, dar ea e foarte simpatică.
Nu mă mir.
- E prietenă cu Yoko. - Da?
O cunoşti pe Rosanna Arquette?
Sigur că da. E o tipă drăguţă.
E cam obsedată de masaje ayurvedice
şi de cristale energizante, dar te distrezi cu ea.
Nu la ea ai stat când ai fost în Santa Fe?
Ba da.
Cunoşti multe celebrităţi?
Da, dar nu le recunosc niciodată.
Dovada este că a trebuit să-mi explice că acea Yoko
era Yoko Ono.
Pentru mine era o japoneză cu o pălărie mare,
căreia i-am cerut un foc.
Ce-mi place!
Hai să stăm acolo! Aici e zona pentru bogaţi.
Da.
"Mi-e dor de tine."
Bună!
E foarte bună apa.
Eu încerc să învăţ greaca, dar mi-e imposibil.
Da?
Fir-ar să fie, mi-e scârbă!
Ce s-a întâmplat?
- Mi-au oferit o slujbă. - Şi?
E o nouă emisiune muzicală, care începe la toamnă.
Ce mă enervează! Am simţit eu că m-au plăcut la interviu.
Dar poate că e ceva drăguţ.
Nu! Deja vorbesc despre un contract cu normă întreagă...
Parcă îi aud:
"Magalie, preiau eu, dacă nu te superi."
Sau... "Mă aştept să propui îmbunătăţiri."
Prostii de-astea...
Nu înţeleg. Îţi căutai de lucru, nu?
Dar nu aşa. Eu sunt liber-profesionistă.
A se reţine cuvântul "liber".
Da, ai dreptate.
- Aruncă-le! - Bine.
Da, hai să vedem!
- Câştigă mereu! - Câştigă?
Amorgos!
Blandine! Amorgos!
Ia uite, filmul acesta e o sursă de venit pentru ei.
Ai văzut? Au ceşti, brelocuri, seturi pentru masă...
E un fel de Disneyland.
- E mai drăguţ totuşi. - Da.
- Maşina! - Fetelor, a venit maşina.
- Sigur nu vrei nimic? - Nu.
Îţi stă bine cu cureaua asta. Îmi place.
Hai să ne facem un selfie înainte să plecaţi!
- Haide! - Un selfie?
Da.
Bine.
Ce bine a ieşit!
- Ce figură ai! - Sunt mulţi dinţi.
Tu unde pleci?
Să aduc bagajele.
Ce drăguţ este!
- Nu-mi place să te părăsesc! - Nu...
Mai fă-mi şi mie o poză cu Bijou.
Ce-i cu pozele astea cu Maxime?
Ce-i asta? De când sunt?
- Cine este Maxime? - E surferul pe care l-a refuzat ea.
- Am înţeles. - Deci?
Deci am dat peste el aseară, la Cavo Paradiso.
Arată bine, nu? Hai să mergem!
Cu el a fost pe plajă?
Şi ce-ţi pasă ţie? Nu te interesa.
Când aveai atâtea variante, singurul pe care îl găseşti tu e Maxime!
Şi care e problema? Mi-ai spus că e nu e genul tău.
Dacă nu era nicio problemă, nu te-ai fi ascuns, ai fi recunoscut.
Ei bine, recunosc. Acum eşti mulţumită?
Hai să mergem!
De ce strici mereu totul?
Stai puţin, calmează-te!
De ce nu m-ai sunat când te-ai întâlnit cu el?
Nu te-ai gândit că m-aş bucura să-l revăd?
Nu ţi-am spus că eu am nevoie de timp,
că nu se poate aşa, din prima?
Nu te-ai gândit că, dacă îl cunoşteam mai bine,
l-aş fi văzut cu alţi ochi?
Stai. Îmi reproşezi că nu te-am trezit la 4:00 dimineaţa
ca să-l vezi pe un individ care nu te interesa deloc?
Tu nu te poţi abţine.
Serios, nu te poţi abţine.
De la început, te gândeşti doar la tine.
Eşti o mare egoistă!
Aşa s-a întâmplat şi cu Nicolas Fiévet. E acelaşi lucru.
Fir-ar să fie... Da, uitaserăm de el.
Cine este Nicolas Fiévet?
E un băiat... Îmi reproşează
că i l-am furat când eram în liceu.
- Uite subiect... - Te prefaci că nu e adevărat?
E jalnic, Blandine.. Termină!
Spui că am inventat eu povestea,
că nu am găsit scrisoarea mea în caietul tău de texte?
Stai puţin. Eu nu am fost cu Nicolas Fiévet.
Nu am avut nici cea mai mică intenţie.
Şi, dacă ai găsit scrisoarea aia în caietul meu,
poate că nu am putut să i-o dau.
Era o perioadă complicată pentru mine.
Nu puteam să fac mereu ce aveam chef
sau tot ce-mi cereai tu.
Când drama ta era scrisoarea aceea cu inimioare pentru Nicolas,
eu aveam alte probleme.
Înţelegi?
Nu, pentru că nici atunci nu înţelegeai.
Erai deja în lumea ta ordonată, unde totul trebuia să fie perfect.
Şi scrisoarea ta trebuia neapărat să ajungă la destinatar.
Şi eu sunt cea egoistă?
Eu trebuie să-mi cer scuze, când tu ai fost aşa de nedreaptă?
Am stat ore întregi în faţa casei tale!
Îţi aminteşti? Ore în şir te-am rugat,
pentru că aveam nevoie de tine.
Sufeream!
Şi răspunsul tău a fost: "Pleacă!"
Pentru că eu...
În fine, nu avem cum să ne înţelegem.
Vin cu voi.
Bună!
Bună! Bijou!
Lucrează la nişte coliere, în curte.
Divine! Ce mă bucur că ai venit!
Stai să sărbătoreşti cu noi în seara asta?
Am primit rezultatul biopsiei. E benign.
Extraordinar! Mă bucur mult pentru tine.
Şi eu mă bucur mult pentru părul meu.
- Pe Magalie o cauţi? - Da.
S-a întors la Paris.
Să ştii că era foarte tristă.
A sunat la noul loc de muncă, să înceapă mai devreme.
Nu-ţi poţi reproşa că nu ai ştiut, dacă ea nu ţi-a spus.
Dar eram aşa de apropiate... Eram nedespărţite.
Eu credeam că ne spunem totul.
Pe tine te-a cunoscut într-un club... Scuză-mă, nu vreau să te jignesc.
Dar ţie ţi-a spus că tatăl ei o bătea şi că a fugit cu mama ei.
Pe cuvânt, Bijou, eram mereu împreună.
Era tot timpul la mine acasă.
Eu nu am fost niciodată la ea.
Era un semn, trebuia să bănuiesc ceva.
Are dreptate. Nu am fost în stare să văd.
Tu nu ţi-ai dat seama, ea nu a spus nimic...
Era complicat, eraţi tinere. Şi poate că Magalie se bucura
să mai uite de probleme când era cu tine.
Ai şi ajutat-o.
Şi de ce nu mi-a spus nici acum, când suntem adulte?
Nu e uşor. Eraţi în vacanţă...
Şi voi eraţi în vacanţă.
Magalie a reluat legătura cu tine pentru că a sunat-o fiul tău.
El i-a spus că nu ţi-e bine deloc
şi că trebuie să te scoată din depresie.
Ea nu voia decât să te înveselească.
La revedere!
Poftim! E un cadou.
Mulţumesc mult.
Mulţumesc.
Drum bun!
Te mai aşteptăm!
"S-a născut o stea. Bun-venit lui Ruby!"
"Şi felicitări părinţilor!"
Bună ziua!
- Am venit la Magalie Graulieres. - O clipă...
- Aveţi întâlnire? - Da, am.
- Magalie nu e aici. - Nu se poate...
Nu mai e aici, lucrează mai jos.
Aşa mi s-a spus şi la recepţie,
dar în lift am văzut că acolo e un post TV pentru copii, nu?
Magalie... Să aveţi o zi bună!
- În capăt, pe dreapta. - Mulţumesc.
Stai! Te rog, Pascal! Opreşte muzica!
Nu, vă rog!
Daţi-mi un cub, pentru că sunt prea mică.
Nu reuşesc. Chiar m-am chinuit.
Nu ştiu dacă Lucas e acolo, dar...
Scuze, o luăm de la început. Dar fără muzică, da?
Grozav! Haideţi!
Leontine! Eu gânguresc, e rândul tău!
Bună, Gladine!
Bună, Léontine! Mă bucur să te văd.
Astăzi am adus un binoclu.
Acesta e binoclul?
Grozav! Vom vedea acoperişurile din Paris.
Nu mai e nevoie să mă apropii atât de Eiffel.
E grozav!
Scuzaţi-mă, putem lua o pauză?
Reluăm în zece minute.
Ce faci tu aici?
Dar tu ce faci aici?
Mă săturasem de emisiunea lor stupidă.
Am făcut cunoştinţă la cantină cu echipa de aici
şi mi-au arătat o filmare.
Mi-a plăcut mult şi m-am apucat de treabă.
Scuză-mă. S-a întâmplat ceva, Leontine?
Nu prea vreau să cânt cântecul acela.
Nu-i nimic, îl cânt eu. Ce am vorbit noi?
Cu mine nu eşti obligată să faci nimic.
- Mulţumesc, Magalie. - Cu plăcere.
- Scuză-mă. - Nu, eu îmi cer scuze.
Am venit neanunţată...
Iartă-mă că nu am fost la înălţime.
- Nu ştiu dacă ţi-a spus Bijou... - Da, mi-a spus.
Nu sunt de acord cu ce ai spus în Amorgos.
Eu cred că vom reuşi să ne înţelegem.
În mod sigur. Da, sunt convinsă.
Mi-ai lipsit mult.
Când m-am întors, mi-am cumpărat o compilaţie cu muzică disco.
Nu se poate aşa ceva.
Sunt nişte prostii. Sunt făcute cu algoritmi.
Îţi fac eu o compilaţie care să aibă noimă.
Pentru că disco nu este doar un gen muzical,
ci şi o mişcare de protest.
Reprezintă alegerea de a dansa pentru a uita.
Reprezintă alegerea de a fi mai neserios şi mai nepăsător.
Verific dacă am iPodul, în caz că e slab DJ-ul.
E bine.
Nu mi-ai spus la cine e petrecerea.
La prietenul prietenului unei prietene...
Vedem acolo.
Mai ştii povestea cu plata de 602 euro?
Au făcut ei o greşeală.
Nu se poate! Dar ce uşurare!
Începusem să am insomnii. I-am povestit şi psihologului meu.
Nu puteam să gestionez atâta stres!
Mulţumesc, Blanblan! În sfârşit, m-am liniştit!
Ia uite!
Stai puţin.
Scuză-mă, ce măsură porţi?
Bună seara!
Ce măsură porţi?
39. De ce?
Vrei să faci o bucurie cuiva?
Blandine!
Aţi urmărit filmul DOUĂ BILETE SPRE GRECIA