Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX A TYLER PERRY STUDIOS UVÁDĚJÍ
- Madeo, tomu neuvěříš. - Jo.
Nebudeš tomu věřit.
- Sleduj, co dělá Brown. - Co dělá?
Chystá se spálit celou zatracenou čtvrť na popel.
Běž mu říct, ať to tím podpalovačem nepřehání.
Zbláznil se?
Já tam nepůjdu.
Založí chemickej požár. Mám se nechat ugrilovat?
Stalo se mi to v roce 1972 na tý ropný plošině.
Spálilo mi to koule.
Joe, jestli mi spálí barák, kde budeš bydlet?
Nastěhuju se do tvých obřích šatů k breberkám.
Ani nevím, proč jsem tě tu nechala bydlet.
Protože nemáš na to, abys tu žila sama.
Vsadíš se? Víš, co udělám?
Vezmu tě na půdu a narvu tě tam do kufru.
Nechám tě tam hnít a budu brát tvůj důchod, dokud to bílejm nedojde.
Máš recht. Jdu tam.
Koukej mazat.
V mým domě mě budeš poslouchat.
Já tu musím klohnit jídlo jako nějaká vývařovna.
- Browne? - Co?
- Co to vyvádíš? - Dělám oheň.
Grilovačka na oslavu promoce mýho pravnuka musí stát za to!
A když děláš uzený žebra, potřebuješ pořádnej oheň.
Vždyť tě to zabije.
Ne, Joe. Když to uděláš…
Takhle děláš svatý maso? Dělal jsi to vůbec někdy?
Potřebuješ na něj fajrák jako v ohnivý peci.
- Tak se to dělá. - Browne, připravuješ se…
Hlavně mi neznič botu.
Liješ tam benzín. Seš úplně mimo.
Já vím, jak na to. Jestli mi nejdeš pomoct, vrať se.
Tak jo. Pomůžu ti.
- Máš sirky? - Jo. Tumáš.
Udělej pro mě něco.
- Co? - Modli se.
- Chvála Pánu. - Zapal to, až zmizím.
- Dobře. - Tady máš.
- Dej mi to. - Jo.
Takhle se dělá maso. Potřebuješ mokrej kouř.
Ucítíš to na prstech, Joe. Ještě trochu.
Něco mi řekni.
Vím, že chceš na oslavu pravnukovy promoce grilovaný vepřový žebra a fazolky.
Chceš tam ale mít i grilovanýho negra?
- Co? - Chystá se…
Zbláznil se?
Co jsem ti říkal? Už blafl.
Ach jo. Hoří.
Sakra! Hej, hochu.
Ten pitomec fakt hoří.
Von hoří.
Co to s tebou je?
Do prdele!
Já hořím!
Vydrž. Už jdu.
Tak jo, uhasím ho.
VÍTAJ
Sakra!
Říkal jsem ti, ať to s tím podpalovačem nepřeháníš.
- Browne? Tak Browne! - Přines vodu! Pomoz mi!
Krucifix!
- Pomoc, já hořím! - Podpálí mi strom.
Ty se bojíš se o strom?
Uhaste mě někdo!
Chytni ho.
Aspoň jsem si zapálil.
- Podraz mu nohy. - Jdu na to.
Pomoc!
Joe!
Pomoc!
Koupíš mi novej strom.
Žádnej ti kupovat nebudu. Vždyť hořím.
Doufám, že jsi na Keyově trávníku.
Zrovna jsem ho zasadila.
Do háje! Furt platím účty za vodu.
Sklapni.
Pomoc.
Pomoc!
Zvedni ho.
Věřil bys, že už končíme školu?
Jo, věřím, kámo. Tvrdě jsme makali.
- Dal jsi to na jedničku. - Ty taky.
Já normálka. Ty jsi premiant.
Jo, to je fakt.
Pojeďme k tvojí bábi.
Kam spěcháš, kámo? Hele, my…
Večeře bude až v sedm. Přijedeme tam, bude to super.
Já možná spěchám, ale ty to rozhodně zdržuješ.
- Nechceš jim to říct. - To nechci.
Nechci tě do toho tlačit, ale je rok 2021.
Končíme školu. Měli by to vědět.
Já vím, kámo. Jenže…
moje rodina je jiná, jasný?
A co moje rodina? Táta je z Karibiku, máma je Irka.
Vyrůstal jsem v Holandsku, a pak táta umřel.
A jelikož máma umřela už předtím,
přestěhoval jsem se k pratetě do Irska.
Přijel jsem sem a vystudoval školu pro černý.
Tak čí rodina má jiný názory?
- Jo. - Vyhrává Davi.
- Jo, vyhráváš. Máš recht. - Díky.
Těším se, až je poznám.
S tím radši počkáme.
Já se svý rodině postavím, ale ty si na pratetu netroufneš?
Ne, to je něco úplně jinýho.
Podle mě je tvoje máma fakt tolerantní a nebude jí to vadit. Vím to.
- Jo, ale tátovi to vadit bude. - K čertu s ním.
Davi, proč tátu tak nenávidíš?
Musíš se ptát? Po všem, co tobě a tvý mámě provedl?
Vidíš? Už ti nic neřeknu. Nikdy nezapomínáš.
Hele, dneska večer tam táta bude.
Dělej si, co chceš, ale nenavážej se do něj.
Jasný?
- Je tu vedro. - Jo, Coro. Mně byl ještě větší hic.
- Byl ti větší hic? - Tomu bys nevěřila.
Brown se nás pokusil ugrilovat.
- Strýčku Joe! - Peklo.
Coro, já do pekla nechci.
Fakt ne. Nechci tam.
Chystal jsem oheň, abych udělal svý vyhlášený kuře,
a bum, chytil jsem, holka.
- Cože? - Je mi těch kuřat líto.
- Je mi jich líto. - Co se stalo?
Zapálil se.
Bude z něj bubák. Už si žádný kuře nedá.
- No… - Nalil tam benzín.
- Co? - Prostě gril pokropil.
Chtěl jsem to rozfajrovat, Joe.
- Počkej… - Pěkně sis spálil prdel.
- Jsi v pořádku? - Ano. Díky za optání.
Jsem v pohodě, ale trápí mě koleno. Musím k doktorovi.
Mluvím s panem Brownem. Jsi v pořádku?
Ano, Coro. Teda ano i ne. Nejsem v pohodě. Jako bych prošel peklem.
- Prošel jsi… - Peklem. Byla tam i Madea.
Povídám: „Sem určitě nepatřím.“
Na.
Teď mu nosíš vodu.
- Jo. - Joe, drž hubu.
Už jsem dohořel.
- Jak se máš, Coro? - Můžeš mi to vzít, Madeo?
Máš hezký zelený šaty. Ale nic ti brát nebudu.
- Můžeš to přece vzít. - Vypadám snad jako poslíček?
Podle mě vydáš za tři poslíčky.
- Vypadá… - Laskavě…
- Má páru jako lokomotiva. - Drž zobák, dokud žiješ.
A dokud máš koule. Jinak ti je rozmačkám na kaši.
- Panebože. - Joe.
Madeo, koupila jsem všechno, co potřebujeme.
Podrž mi tu tašku. Vezu ji přes celý město.
Vím, že jsi musela do města.
Když jdu do krámu, pokaždý tam hoří nebo ho zabední kvůli protestům.
Nechápu, že ještě nespálili celou čtvrť.
Ten krám nepotřebujeme. Musíme to tu všechno spálit.
Joe, má smysl spálit celou čtvrť jen proto, že jsi naštvanej?
A má smysl to, co policajti dělají černým?
- Spálíme to tu. - Já mu jednu vrazím.
Jsem ráda, že nespálili kostel, stojí v naší ulici.
Přesně tak. Díky Bohu, že kostel nevyhořel.
- Halelujaj. - Ano.
- Halelujaj. - Ano!
Díky Bohu, že kostel nevyhořel.
Jsem ráda, že ti na kostele záleží. To je hezký.
- Kostel je mi ukradenej. - Cože?
Stojí vedle krámu s alkoholem.
Záleží ti na víc chlastu než na kostele? To je zlý.
Není to zlý. Ty to nechápeš.
Ježíši, Pán, Bůh všemohoucí… Dokáže přeměnit vodu na víno.
- Ano. - Ano.
Já pro něj chodím do krámu.
Co takhle velebit krám?
Cože? Přestaň blbnout. Pojď, musíme začít vařit večeři.
Nemusíme, Coro. Dneska jdeme do Červenýho humra a zítra je grilovačka.
Červený humr je super. Tam s B chodíme pořád.
B? Kdo je B?
To neřeš.
- Jdeme dovnitř. - Přitahuju ty mouchy já, nebo Mabel?
Necháte toho? Dojděte pro věci do auta.
- Jde se do auta. - Fajn nápad.
Vrhneme se na to.
- Tak jo. - Tak jo.
Rychle. Vyndejte…
Pane Browne, co to máš s oblečením?
- Čouhá ti zadek. - Říkal jsem si, že cítím vánek.
To jak jsem hořel. Je mi něco vidět?
Je ti vidět všechno.
Vidíš něco, Coro?
Jo. Koukej se oblíct.
Máš tam chomáče chlupů… Musíš se oholit.
- Vidíš něco? - Máš zadek jak pavián.
Pane, smiluj se.
Vidím to. Vypadá to hrozně.
Nechápu, jak do toho auta narvala ty židle.
- V kostele… - Vezmi nákup.
- Já vezmu tašky. - Odnesu je na zahradu.
Joe, proč jsi mi neřekl, že mi leze zadek?
Snažil jsem se na tu škaredou věc nedívat…
Tak jo.
Když se zamyslím, pár škaredejch jsem měl.
Co se pořád předkláníš…
Chci na to dosáhnout.
Chceš, abych se pozvracel. Zvedá se mi kýbl.
- Dojdi pro ty židle a postav je. - Postav je sám. Nemůžu se na tebe dívat.
- Ty nejsi… - Ticho.
- Co? - Ticho.
- Cítím tu kajenský pepř. Co vaříte? - Ahoj.
- Ahoj, zlatíčko. Jak se máš? - Dobře.
Ahoj, zlato, já se jmenuju Joe. Jsem Kozoroh.
- Jsem pan Brown. Jsem… - Kretén.
- Lev. - Je to Lev.
Jak se máte, pane Browne a pane Joe?
Ty víš, jak se jmenuju?
Jasně.
Ano, tohle je Sylvia.
Jasně, promiň. Vzpomínám si. Bylo to na festivalu Coachella…
- Ne. - Tak ne. Byl to Superbowl?
Víkend hvězd.
- Jsi sexy. Jak se jmenuješ? - Je mi zle.
- Joe. - Kéž bych…
byl zrcadlo,
abych se v tobě viděl.
- Myslí to vážně? - Kéž bys toho nechal.
- Joe? - Co?
- To je tvá praneteř. - Co se to děje?
Jste příbuzní.
Praneteř? Co to je?
Já jsem z Alabamy. Když to není dcera, je to fuk. Sestřenice a dál je v pohodě.
Joe, to je směšný.
- Běžte dovnitř. - Kvůli incestu jsem nepřijela.
- Tak zatím. - Rád jsem tě viděl.
Běž dovnitř. No tak.
Sakra, chodíš jako...
Sakra, Browne! Do háje!
Co?
Do hajzlu.
- Ahoj! - Ahoj, tady ji máme.
- Jen se podívej. - Ahoj, zlato. Jak se máš?
- Ahoj, mami! - Ahoj!
Posaď se, Sylvie.
Děkuju.
Moc ti to sluší. Oběma vám to sluší.
- Díky. - Přijely jste spolu?
Jo. Chtěla jsem přijet sama, ale ona jinak nedala.
Nechtěla jsem, abys tím křápem jela sama.
- Ty. - Díky.
Ta je hodná.
- Není nad dobrou kamarádku,... - Jo.
co se o tebe postará.
- To je milý. - Díky, že jste mě pozvali.
Není zač.
Přijeď kdykoli, ve dne v noci.
Hlavně tu nezůstávej dlouho. Po promoci odjedeš, že jo?
- Jo. - Dobře. Hned potom, že jo?
- Až to skončí, pojedete domů. - Madeo!
Je tu Ellie?
Volala, že je na cestě,
ale teprve končila v práci.
Dobře. Mám o ségru, strach. Je polda a teď se pořád něco děje.
Já taky, zlatíčko. Bojím se o ni.
Víš, čeho se bojím já?
- Že sem přijede. - Proč?
Vydali na mě ty soudní příkazy. Vždycky se leknu. Říkám jí: „Nejezdi sem.“
„Obejmu tě, ale žádný šacování.“
Vím, že je to tvá dcera, Coro, ale Pánbůh se mnou.
- Jen se o tebe stará. - Ne. Mám moc soudních příkazů.
Sylvia je právnička. Může ti s tím pomoct.
Jo.
Když se mi Brownová pokusila u soudu pomoct,
řekli mi, že musím zaplatit pokutu.
Prý pokutu.
Mám platit pokutu, abych si mohla udělat řidičák a mohla se pojistit?
A auto už jsem si koupila? Nic platit nebudu.
Ne. My pokuty neplatíme. Nejdřív mě musí chytit.
Na to už jsi trochu moc stará.
Někdy potřebuješ trochu vzrušení. Chceš dělat bláznivý věci.
Nechci umřít jako stařena. Zůstávám mladá. Zdrhám před policií.
To je recept na mládí?
- Jo. Posiluje to srdce. - Neposlouchej ji.
V jednom kuse.
- Učila jsi mě to špatně. - Ignoruj ji.
- Potřebuju soudní příkazy a tenisky. - Jo.
Volala jsem Timovi a prý je taky na cestě.
Ano, můj vnouček.
Můj syn má promoci. Věřily byste tomu?
Chce prý rodině něco říct, když už tu bude…
- Co to asi je? - Netuším, ale…
Ať je to cokoli, je to dobrá zpráva. Tim je skvělý.
- Jeho máma odvedla dobrou práci. - To jo.
Navzdory jeho tátovi.
Nemluv o něm.
Jak to vlastně po rozvodu zvládáš?
Bože můj.
Víme, že to bylo špatný.
Jsem v pohodě.
- Určitě? - Jo, fakt.
Po rozvodu to s tebou vypadalo špatně.
- Madeo! - Co? Vždyť to tak bylo.
Jo, víme, že to bylo zlý.
Jsem v pohodě. Vážně.
Sylvia mě zastupovala.
Nevím, co bych si bez ní počala.
Doufala jsem, že ti vysoudím víc.
Říkala jsem ti, že ti nepomůže.
Jak to myslíš?
Jak by mohla, když na to šla přes soud? Když jdeš k soudu, musíš je poslouchat.
Jak má soudce rozhodovat o tom, co můžeš a co nemůžeš?
Na soudce kašlu. K žádnýmu nepůjdu.
Mělas přijít za mnou. Dostala bys ze všeho půlku.
Dostala bys i půlku gauče…
V roce 2004 jsem na to šla s motorovou pilou.
- Jen se jich zeptej. - Já vím.
- Existujou dvě cesty: právní a Madeina. - Přesně.
Jo, přesně. Nebuď jako… Nedělej to.
Promiň. Ale vypadá to, že jsi se z toho rozvodu oklepala.
- Mám z tebe radost. - Je mi to fuk.
- Přesně tak. Vypadáš dobře. - Ne.
- Ale vypadá dobře. - Ne.
- Co? - Vypadáš dobře, ale něco…
Co?
Když se někdo rozvede a nemá to lehký,
začne se porozhlížet a obvykle najde něco jinýho.
Ženská v nouzi vleze pod chlapa a roztáhne nohy.
Madeo!
Můžu říkat, co chci.
Tolik prachů jsem jí dala, aby její syn mohl na vysokou.
„Tolik prachů?“
Jo, stálo mě to...
Kolik to bylo? Musím to spočítat.
- Prosím, spočítej to. - Bylo to 37,95 dolarů.
- Dostala je, aby kluk mohl na školu. - K čemu by jí bylo 37 dolarů?
Nejde o to, odkud je máš, ale cos pro ně musela udělat.
- Aha. - No tak.
Připravíme něco na zítřek.
Sedni si sem. Sluší ti to. Připrav rajčata.
- Pomoz mámě. - Nakrájím je.
Běž to připravit.
- Máš pravdu. - Nakrájím ty rajčata.
- Ahoj. - Ahoj!
Ahoj.
- Ahoj, mami. - Ahoj, zlato.
Time. Ahoj, Davi.
- Jen se na ně podívejte. - Jak se máte?
- Ahoj. - Moc ráda tě vidím.
Můj chlapeček.
Ráda vás vidím.
- Jak se máš, zlatíčko? - Ahoj.
- Hej. - Ahoj, mami.
Vypadají dobře.
Šikovnej kluk. Absolvent.
Pojďme se vyfotit. Vyfoť je.
- Sakra. - Skvělý.
Nejlepší z ročníku.
Ano!
Jsem tak ráda, že tu jsi, Sylvie. A díky za všechno, cos pro ni udělala.
Přestaň, nemusíš mi pořád děkovat.
Ale musím.
Time, jsem na tebe tak hrdá.
Všechny ty peníze, co jsme za tvé studium utratili.
- Ať z tebe něco je. - Ano. Bude. Slibuju.
To bys měl.
Věřím ti.
Pamatujete si Daviho?
- On se jmenuje Davi? - Jo.
Já mu říkala Davey. Omlouvám se.
- Rád vás vidím, slečno Lauro. - Já tebe taky.
Mám otázku.
- Co… - Co tu dělají všichni ti negři?
Koná se tu vražda?
Musíte jít domů.
Strýčku Joe, pozor na pusu. Jste se vším venku hotoví?
Udělal jsem, co šlo. Na Brownův zadek se už nedalo dívat. Poslal jsem ho domů.
Brown si šel domů zadek od sazí. Aspoň myslím, že to byly saze.
Tím si nejsem jistá. Znám ho už dlouho. Neříkají mu Brown pro nic za nic.
Panebože.
Ahoj, strýčku Joe.
Doufám, že jsi sem nepřišla v uniformě.
Může mít uniformu, jestli chce.
Je to policistka. Jsem na tebe pyšná, broučku.
Díky, mami.
Není zač.
Kvůli tobě všichni utečou až na konec ulice.
Jakmile uvidí policejní auto, budou zdrhat.
Budou vrážet do kandelábrů, jen aby utekli. O tom něco vím.
Sundej si tu uniformu a přeparkuj policejní auto,
než se tu v sousedství všichni pokusí někoho zabít.
- Mazej. - Já nikam nejdu, strýčku Joe.
Jestli se sem nedostane dealer s trávou, budeme mít problém.
Freddy přijde? Řekni mu, ať mi dá čtyři…
Povím ti to pak.
- Musíš s tou policejní károu odjet. - Můžu tě zatknout.
- A já budu protestovat, až budeš šílet. - Proč?
Za porušení mých občanských práv dne 6. ledna v americkém hlavním městě.
Že můžu hulit trávu,
- když je dobrá. - Cože?
- Ať za mnou tvůj dealer přijde. - Proč?
- Přiveď ho. - Nevyhrožuj mýmu dealerovi.
- Ukážu ti, co… - Vyhrožuješ mýmu dealerovi.
Strejdo Joe, tohle nevyhraješ. Tráva je tu nelegální.
Mám předplatný.
Asi myslíš předpis?
- Jasně. - Kdo to sakra je?
Přece Tim.
Vzdělanec, kterýho slavíme.
Neopravuj ho. Je hloupej.
Vím, co jsem řekl. Nevyskakuj si, jen protože máš vysokou.
- Vím, co říkám. Mám předplatný. - Nejlepší z ročníku.
Tak tu svou nejlepší prdel odnes, než tě do ní nakopu.
Co to s tebou je?
A teď přeparkuj to zatracený auto.
To neudělám. A řekni svýmu dealerovi, ať se nahlásí.
- Víš, co udělám? - Jestli zjistím, že mi tráva došla,
a kvůli tvý uniformě žádnou neseženu,
budeme mít problém.
- Převleču se… - Dobře.
- …než tu někoho zatknu. - Je mi to moc líto.
To je strýček Joe.
Sleduj. Strejdo Joe?
Jak se vede?
Nic moc. Vejce mám mimo provoz.
Snažím se z nich něco vymáčknout, aby byla šťastná.
To jsem vědět nemusel.
Proč se ptáš, když to nechceš vědět?
- Tak jo. - Dobře.
- To je můj kamarád Davi. - Dobrý den.
Dej tu ruku pryč. Neslyšels o COVIDu-1920?
Říkal jsem ti to.
Proč mluvíš tak divně?
Jsem z Evropy.
Jsi z Evropy? Proto máš tak úzký gatě?
Synu, vidím tvůj zářez.
- To naše generace nosí. - To vaše generace nosí. Aha.
Vaše generace dělá z vajec pomazánku. Hrůza.
Za mých časů jsme měli vejce, koule, pytle.
Teď to je jen mazanice. Koule vám chybí.
Všichni jsou woke. Měli byste to zabalit.
Nechal bys mýho spolubydlícího být?
On je tvůj spolubydlící?
- Jo. - Máme společný pokoj na koleji.
Tvůj strýc Peaches taky sdílel pokoj na kampusu.
Asi 40 let s tím týpkem sdílel na kampusu ten pokoj.
Měl rád úzký pumpky. Taky měl zářez.
Joe, nech ty hochy na pokoji.
Odneste mámě kufry nahoru.
S tím bláznem nemluvte.
- Vstávat. Odneste kufry. - Tak jo.
Hezky nahoru. Neubližte si.
Nezlom si nehet.
A nenatáhni si zářez.
Co to s nima je?
Holahej!
Ta Bam.
Jo. Ahoj, všichni.
- Ráda tě vidím, Bam. - Ahoj.
Já tebe taky. Chci si sednout. Jsem bolavá.
- Sedni si sem. - Díky, žes přišla, teto Bam.
Díky za pozvání. Budeme tady venku?
- Tak si sednu sem. - Připrav se.
Ano!
Věděla jsem, že tu bude.
- Syl. No teda. - Ahoj, teto Bam.
- Pořád hezká. Jo, pořád jsi hezká… - Jo.
A pořád zlobivá.
- A jak ti to sekne. - Díky.
Všem vám to sluší.
- I tvoje máma byla hezká. - Ano, byla, ale byla to rajda.
- To byla. - Já jen tak. Nic mi do toho není.
Někdo sem pozval chlapa.
- Toho novýho, co s ním chodíš? - Ne. Ten je ještě moc čerstvej.
Nemluvím o sobě. Mluvím o Lauře.
- Ty s někým chodíš, zlatíčko? - Ne, mluví o Richardovi.
Co? Madeo, uklidni se.
Ty ses k němu vrátila?
Ani náhodou.
- Ale je to Timův otec. - Přesně tak.
Tim ho tu chtěl, tak jsem souhlasila.
Hele, a mě se nikdo neptal?
- Je to můj dům. - Madeo…
Ty mu dovolíš, aby sem přijel?
Nechal na mizině, jsi švorc. A já se o tebe musím starat.
Dostala jsi 37 babek, aby kluk dostudoval.
Pustíš ho sem, i když pro tebe nehnul prstem?
- Madeo… - Ať se ke mně nepřibližuje.
Držte ho ode mě dál. Nic víc.
Promiňte.
Ano.
Myslela jsem, že jsi unavená.
Sklapni.
- Time? - Co?
Tak…
Koho to tu máme, Time? Je k nakousnutí.
- Bam. - Teto Bam.
Nechte mě být. Víte, že jsem na ty malý a hubený.
- Zdravím, jsem Davi. - Ty Da…
A je to Francouz.
- Cože? - Davi.
Jsem napůl Ir a Holanďan.
Profesor Holanďan. Můžeš být můj talisman pro štěstí.
- Bam. - A já se kvůli tobě oholandím.
Kdo sakra nechal bránu otevřenou?
Joe!
To jsou ty nejotřepanější kecy, co jsem kdy slyšel, a to ty moje jsou děs.
Dávej si na ni bacha.
Ne, kecám. Bacha si dávat nemusíš.
Zapomeň na to.
- Strejdo Joe. - Tak jo. Pojďte.
Zavři ty zatracený dveře! Všechno musím dělat já.
Vyjdu ven, tak snad zavřu dveře!
Joe, drž hubu. Nic tu neplatíš.
Jen běžte.
- Musíme připravit večeři, ne? - Dobře.
Tak zatím.
Kam jdeš, Bam?
Jdu za svou budoucností.
Tak za svou budoucností?
Nech ji, je zhulená.
- Nemám na vás čas. - Cože?
Co na mě tak zíráte?
Time?
- Kdo je to? - Time?
- Panebože. - Tetičko?
- Ach. - Ahoj.
Nazdar, Time.
Ahoj. Gratuluju, hochu. To je pro tebe.
Děkuju.
Prachy v tom nejsou.
Otevřel to, jako by v tom byly peníze, co?
Čekal jsem to.
Ale kdybych mohla, složila bych se tam jako dárek pro tebe.
Ty by ses nesložila ani do náklaďáku.
Zeptej se táty, jak mě dokáže složit.
Jo. To nebude vědět. Můj táta byl pasák.
Co tady mrkáš a upravuješ si vlasy?
Bam, ani to nezkoušej.
Jdeš z kola ven. Buď zticha.
Ticho, hejtre.
Tak hoši, myslíte, že bych se sem vešla?
No…
- To chci vidět. - Já jo.
To snad zvládnu. Dám to sem.
Tak jo.
- No teda. - Jo.
Vešla jsem se.
Sedla jsem jak prdel na hrnec, co?
Jako jablko uchem jehly.
Hele, neseďte takhle. Roztáhněte nohy jako chlapi.
Šup, roztáhněte je. Ať vám to větrá.
Vyvětrejte to.
- Ach. - Krucinál.
Kdybych tak byla o pět let starší…
Jak to sakra myslíš?
To začnu dostávat dvojitej důchod.
Co?
Za dobu, co jsem pracovala na poště. Lízala jsem známky.
To snad ne.
A pak jsem v zoologický honila holuby.
Víte co, jen jsem lízala a honila a honila a lízala
asi deset let.
- A jsem v tom dobrá. - Tak jo.
Nechápu, že mě to vzrušuje. Šel bych poslat pár dopisů.
Tak jo.
Ušetřím ti spoustu času, jo?
Bydlí spolu.
Jste spolubydlící?
- Ano. - Jste jen spolubydlící.
- Bam? - Co?
Pamatuješ, jak spolu Peaches a Harold 40 let bydleli?
Aha.
Pamatuješ, jak jsem ti to říkal? Jak sis chtěla koupit to auto, Brouka?
Jo.
A já povídám: „Nekupuj ho, má motor vzadu.“
„Odtamtud pochází veškerá síla.“ Ze zadní strany.
Jo.
- Tak jo. - Promiň, kámo.
- No… - Jo.
- Tak já půjdu na zadní dvorek. - Jo.
- Ano. Půjdu. - Díky za přání.
- Dobře. - My víme.
- Joe? - Jo?
Hodně štěstí.
Nemám jim co říct.
Na co sakra zíráte?
- Prostě… - Jo.
- Tak jo. - Tak jo.
Super. Dám ti životní lekci.
Ráno vyjde slunce
a když ne,
jste mrtví.
Víc vám neřeknu.
A to je moje rodina.
Jo.
Proboha, mami, neztrapňuj nás.
Já?
Myslím to vážně.
Neztrapním.
Prostě zaklepej.
Promiň.
Ať žije Wakanda!
- Kdo si myslí, že je? - Jo.
- Ahoj. - Ahoj.
Jsem Cathy Brownová. Tohle je moje matka Agnes.
- Ahoj. - Ahoj, všichni. Ahoj.
Počkat. Kam si myslíte, že jdete?
- Co to sakra...? - Prostě sem vlezly.
Dobrý den.
Kdo vás ke mně pustil? Jste tu kvůli sčítání lidu?
Ne.
Prej sčítání lidu!
Jste kus ženský.
- Co? - Mami!
Já jen tak. Je to velká ženská a myslím tím fakt velká!
Je tam nahoře řídký vzduch?
Sakra! Kdo je to? Řeknete mi někdo, kdo to je?
Přejete si?
Přijely jsme překvapit…
- Davi! - Sestřenko Cathy!
Teto Agnes.
- Co tady děláte? - Přijely jsme na tvou promoci.
Jistě. Musely jsme. Kvůli dědečkovi.
Skvělý. To je ale překvapení.
Překvapení.
Skvěle. Tohle…
Nechtěla jsem ji pustit a zlámat jí kosti.
Nic mi není.
- Madeo? - Cože? Byla těžká. Sakra.
- Jak jsi věděla, že jsem tady? - Proto jsem se tolik vyptávala.
Tys vážně nic nečekal?
- A přijely jsme až z Dublinu. - Co to říká?
Klepadlem.
- Ano. - Klepadlem?
- Co je „klepadlo“? - Nevím.
Ty musíš být Tim.
- Ano. - Dobrý den.
- Těší mě. - Davi nám o tobě tolik vyprávěl.
- Nápodobně. - Ano, je to tak. A tohle je jeho rodina.
Dobrý den.
Co zíráte jak jégrovky z prádelníku?
Cože? Vím sakra dobře, co řekla, Joe.
Já to slyšel. Co říkala?
Počkej sakra chvíli.
Co jsi to sakra řekla?
- Řekla, že čumíme jak negrovky. - Řekla jsem něco špatně?
Nevíš, cos řekla?
Jo, řeklas něco špatnýho, bábo!
Ne, řekla „jégrovky“.
- Já slyšel to slovo na n. - Ale ne.
To neřekla.
Neříkej mi, že jsem to neslyšel.
Řekla, že čumíme jak negrovky.
- Ne. Jégrovky. V tom je rozdíl. - Ano.
Neříkej negrovi, že čumí jak negrovky.
Mluvila o jégrovkách. To je spodní prádlo.
Ano. Jégrovky. Vypadají takhle.
Aha!
A fakt mi je ukázala.
Skoro mě to nažhavilo.
- Jak to vypadalo? - Jako jégrovky.
Neholí se.
Černá je černá. Naprosto černá.
Černá. Zlý polda.
Nestihla jsem se upravit. Vypadá to trochu jako rozbitá matrace. Promiňte.
Máte to říct rovnou. Kalhotky nebo tak něco.
Tohle nejsou kalhotky. Jsou to pořádný bombarďáky.
Je to jen jazyková bariéra. Nic víc.
Ta jazyková bariéra vás mohla zabít. Dávejte si bacha.
- Už to neříkejte. - Víte, já…
- Neřekne. Že ne, mami? - Ať se snaží, Cathy.
- Nebo jak se jmenuješ. - Neřeknu. Promiňte.
No, už je to jasné.
Je to jasné, Coro?
Je to opravdu jasné?
Ano, je to jasné, Madeo. Je to jasné, strýčku Joe. Byla to chyba.
Pořád mě uráží, že řekla, že jsem negr v mým domě plným negrů.
To nic, strýčku.
Chtěli jsme vzít kluky na večeři do Červenýho humra.
- Přidejte se k nám. - Coro, počkej.
Teď chceš, abych seděl u stolu s bělochy z Evropey?
A musím tam sedět s policajtkou poldovou?
Počkej jednu plantážnickou minutu!
Ne!
- Řekla „plantážnickou“. - Promiňte.
Proč řekla „plantážnickou“?
Přijely jsme sem oslavit synovcovu promoci.
Zítra bude hrdý hoch.
Řekla, že bude Hrdý hoch.
Prý je to Hrdý hoch.
To teda ne!
- Uklidni se. Stoupne ti tlak! - Jdu pryč.
Hrdě si obleču všechny svoje černý hadry.
Obleču si každou černou věc, co mám.
Můžeme se ubytovat v hotelu.
Ne. Madeo?
- Cože? Dobře. Tak jo. - Říkaly…
Přijely jste až z Íránu. Tak si můžete trochu odpočinout.
Z Irska.
Ona mě bude opravovat?
Vím, co jsem řekla. Řekla jsem Írán.
Řekla jsem to samé, co ty. Nevíš, odkud jsi?
- Pojedete s námi? - Rády.
Skvělý. Tak jo. Odjezd.
Neopravuj mě. Vím, jak se řekne Írán.
- Potkáme se tam. - Jo.
- Dobře. Sedím vepředu. - Pojedeš se mnou, teto Bam.
Proč mám pocit, že mě pozvali na poslední večeři?
Už jdu.
ČERVENÝ HUMR
Co? Agnes?
Ano. Agnes Brownová.
Ach! Nekecej! Já jsem taky Brown.
- Vážně? - Ano.
Ne, ty jsi spíš černej.
Mami, je to pan Brown.
Ano. Jistě. Možná jsme příbuzní.
Nekecej!
Podívej se na sebe, jak vypadáš.
Vypadá to, že si tvoje prateta Agnes rozumí s panem Brownem.
Vypadá to tak.
Pane Browne, je fajn, že tak vycházíte.
Jo, Coro. Já mluvím nejrůznějšími jazyky.
Umím mandarínsky, pečínsky, pivalsky. Mluvím všelijak, Coro.
Ona mluví anglicky, pane Browne.
Půlku času nevím, co říká.
Dívám se na ni a směju se. Říká věci, co nechápu. Sleduj, Coro.
- Nerozumím mu ani slovo. - Já vím.
Mluví anglicky?
Ano, ale musíš pozorně poslouchat.
Snažím se, Cathy. Nemám ale tak rychlý uši.
- Coro, klesá mi cukr. - Podívám se na…
Mívám nízký cukr, když se na něco těším nebo se bojím.
Podej mi Madeinu kabelku. Třeba má cukr.
- Obvykle… - Ode mě to nemáš.
Ale jo. Mrknu, jestli má bonbóny.
Dej mi něco, Coro. Slábnu. Brzy omdlím.
- Tumáš. Pospěš si. - Dobře. Dej mi to.
- Rychle, než se vrátí z toalet. - Honem.
Dobře, tak jo. Jo.
- Dej si čokoládu. - Před večeří?
Jo. Vyčistíš si jádro.
- Já jógu nedělám. - Chce říct, že si vyčistíš patro.
- Aha. - Jo.
- Potřebuju slovník, do hajzlu. - Ne, mluvíš dobře.
Prostě si to dej. Přesně tak. Zkrátka to sněz.
- Dělejte. - Děkuji.
Jo. Coro, tohle je křupavý.
Chutná ti to?
- Co je uprostřed? - Co?
- Uprostřed. Co je to? - Oříšky.
- Měla jsi ořech? - Ještě ne.
- To by stačilo. - Co řekl?
Já nevím. Něco o svých koulích.
Tady se jí čokoláda před večeří. Dáš si?
Ne, to mi zničí postavu.
Upřímně, Cathy, na to už je pozdě.
Bože můj. Fronta na záchod byla děsně dlouhá.
Zdravím. Vidíte je. Jak se máte?
Panebože. Dlouhé fronty na záchod.
- Všechno v pořádku? - Vždycky, Coro. Sakra.
Chodím sem už dlouho.
Víš, jak jsem pracovala v klubu The Field? Chodila jsem sem.
Hrála jsem ragby. Tys taky hrála?
Ne, zlato, nejedla jsem kraby. Ne, byla jsem jen…
Velký černý obránce týmu Bears.
Budu bodat černý hajzly za tým Saints, jestli ještě něco řekneš.
Ne. Pracovala jsem v klubu The Field. Byly tam striptérky.
Jasně. To byly.
Tehdy bankovky nepršely, ale malej deštíček byl. Aspoň drobný.
Neházeli dolary, házeli balíčky mincí
a trefovali mě čtvrťákama. Bolelo to, ale vydělala jsem si.
- Bylo z čeho žít. - Jo.
Madeo, přišli jsme na příjemnou večeři
a ty tu vykládáš o striptýzu.
- I hoes musí jíst. - Cože?
Tady v Červeným humrovi je spousta hoes. Nevěříš mi?
Hoch bez peněz si mě nezaslouží.
Přesně tak!
Plno hoes. Jsou tu úplně všude.
Slyšelas je. Jako ozvěna. Jako Cardi B.
Jsme ve slušný restauraci. Nech toho, Madeo.
- To nic. Mamka není žádný pískle. - Mám toho za sebou požehnaně.
- Tys byla rozhoďnožka? - Jezdila jsem na kole bez sedla.
Nekecej!
Žádný pískle, spíš pořádná vrána.
Ano, Joe.
NA ŽIVOTECH ČERNÝCH ZÁLEŽÍ
Nechápu, co civíte. Já jim ukážu.
Jestli mám sedět u jednoho stolu
s poldou a někým, kdo používá slovo negr,
ukážu vám, že na životech černejch záleží.
Všichni budeme protestovat. Všichni spálíme svoje věci.
Vážně?
Pořádně se najez. Víš, co se stane?
Přijdeš o práci.
Přijdeš, přijdeš, přijdeš, remix.
- Jdeme na to, strýčku Joe. - Přijdeš o práci.
- Ty v tom jedeš taky? - Paráda, Joe.
Snižte rozpočet, zbavte se policie.
Tak jak my říkáme „snižte rozpočet“,
zločinci říkají totéž.
Proto tak vzrostla kriminalita. Zamysli se.
Moc tomu nerozumím, ale někdo mu musí domluvit,
protože když tu každej ječí a řve, nic nevymyslíte.
Moje daně…
Joe, na něco se tě zeptám.
Kdy jsi naposledy platil daně?
Ty daně neplatíš.
Můžeme to nechat být?
Ty chceš bezpráví?
Myslíš, že mě to děsí?
Do toho. Bezpráví znám. Celej život v něm žiju.
Hele, s kým bydlím. To je moje sestra. Odmítá právo i podprsenky.
Tyhle kozy nikdy nežily v zajetí.
Celej život jsou na svobodě.
Mám vás litovat? Ani náhodou.
Teď děláš přesně to, co nám vyčítáš.
Nechceš, aby černochy šmahem soudili jako zločince,
ale sám ve všech poldech vidíš vrahy?
- Madeo, ať toho nechají. - Mám to.
Tady jsou jeho klíče. Sleduj.
Zavolejte policii. To je můj autoalarm.
- Vidíš? - Teď policii potřebuješ?
To je fuk. Už to nehouká. Co jsem říkal?
Nic. Vidíš?
Nesnášíš poldy, dokud je nepotřebuješ.
Říkáš „nerozumím“, dokud ti někdo nevyloupí barák,
to jim hned voláš.
- Už se nese jídlo. - Jídlo, zlato.
- Vypadá to dobře. - Dej to sem.
To je paráda.
- Podívej se na ni. - Je to horký.
Máme tu humra s hovězím.
Neříkej jí, že jsem tě pustil dovnitř.
Chutnalo mi to.
- Bylo to fajn. - Promiňte, jdu pozdě.
- Ráda tě vidím. - Jak se sem dostal?
- Já tebe taky. - Jak je, synu?
Můj kluk má promoci!
Promiň, že jdu pozdě. Večeři jsem nestihl, zdržel jsem se.
- To nic. - Jsem tady.
Tati, pamatuješ si Daviho?
Jak se máš, Davi?
Ani mu nepodáš ruku?
- Ahoj, Richarde. - Jak je, Lauro?
Tohle je Agnes a Cathy. Daviho rodina z Irska.
- Přijely kvůli promoci. - Dobrý den.
Těší mě.
Vím, že ho sem pustil Joe.
- To nic. Uklidni se. - Vím, že to byl Joe.
On nic neukradne. Nemá tu co ukrást.
Jak to myslíš? Mám tu ty sběratelský předměty.
Mám tu sbírku z celýho světa Georgie.
- Jasně. Z blešího trhu. - Ať na mě radši nemluví.
- To je Madea? - Jo, je.
- Nechoď tam. - Tati.
- Jen ji pozdravím. - Neslyšíš?
- Jde sem. - Neposlouchá mě.
Bam, jak se máš?
- Mluv na někoho jinýho. - Ahoj, Madeo.
- Bam, něco ti povím. - Co?
Dělej, jako by nic.
- No tak. Řekl jsem ahoj. - Tak se to nedělá.
Ahoj, Madeo.
Vím, že mě slyšíš.
Madeo.
Mabel!
Co to děláš?
Já to věděl.
Kamalo, mám naděláno.
To snad ne, Joe.
Podělal jsem si celý kožený kalhoty.
No, Joe, je dobře, že máš ty boty.
Zlato, málem jsi mě vyděsila k smrti.
Děláte, jako by mě ten hoch nenapadl.
Napadl mě.
- Měly bychom vypadnout. - Máš pravdu.
Napadl mě. Sáhl na mě a zmáčkl mě.
Nechtěl jsem ti ublížit. Jen jsem tě vesele zdravil.
S tím veselím jsi to přehnal.
Já byla veselá, když jsem přišla. Jo, byla jsem zhulená,
ale teď už nejsem.
Madeo, omlouvám se. Já…
Moje chyba.
Těšilo mě. Musíme se vrátit do hotelu.
Davi, jestli je ti život milej, nastup si do auta.
Uvidíme se na promoci.
Prosím, zůstaňte.
Já…
Já tady zůstanu.
Jedno ti povím. Jestli se na tý promoci neukážeš, zabiju tě.
- Ale ne, prosím. Je jí to líto. - Jo.
Už se to nestane.
No, já…
To nic, teto Agnes.
- Jo. No tak. Klid. Posaďte se. - Posaďte se.
Nesklouzněte z igelitu.
Uvolněte se. Podívejte se na ty usměvavý tváře.
Coro, vyhoď toho parchanta, než ho vykuchám jako rybu.
Nechci ho tu. Ať vypadne.
- Děsíš naše hosty. - To je mi u…
Ať odsud vypadne. Nechci ho tu.
Máme hosty.
Říkala jsem, ať nechodíš. Padej.
Předtím to vypadalo, že ho tu chceš.
Promiň. Nechtěla jsem tě vyděsit, ale je mi to fuk.
- Mabel. - Co?
Taková ostuda.
To nic. Neboj se.
Lauro, chci tobě a vaší rodině poděkovat za to, jak jste se starali o Daviho.
Je výjimečný.
Ano. Měla jsem strach, že jede do Ameriky sám.
- Nevěděla jsem, co čekat. - Vede si skvěle.
Ano. Musíš přijet do Irska.
To by se mi líbilo. Slyšela jsem, že je tam nádherně.
To je. Ty, Tim a celá rodina přijdete navštívit Daviho na farmu.
Na farmu?
Ano, jede domů, aby převzal rodinnou farmu.
To jsem nevěděla.
Tak jsme se dohodli. Přijel sem vystudovat,
ale vrátí se domů a převezme rodinnou farmu. Je to hodný kluk.
Jo, to je.
A on o tom ví?
Že je hodný kluk?
Ne, to o té rodinné farmě.
Ano. Mluvíme o tom každý den.
Super, jasně.
Hele. To je pořádnej pták.
To mi říkají furt.
Dobře, že poznáš krále, když ho vidíš.
Je mi horko. Je tu horko, nebo se mi to zdá?
Cítím… Potím se jako prase.
Možná to bude zase menopauza. Už potřetí.
Nebo je to tím dlouhým letem.
- Jo. - Potřebuju na vzduch.
- Ano. Tak… Ano. - Půjdeme na dvůr.
Proč sedíme takhle?
Má to být sociální terapie?
- Tim nám chce něco říct. - Proto sedíme takhle?
- Ano. - Asi je to důležitý.
Tetě Agnes asi není moc dobře.
Jsem v pohodě. Potřebuju jen čerstvý vzduch.
Pojď se posadit.
Pojď sem, kočko. Posaď se ke mně.
Moc vám děkuji, pane.
- Možná to chce sluneční brýle. - Posaď se, holka.
Time, jak tvoje prababička vystřelila a tvůj táta vyskočil jako zbabělec,
- to byla sranda. - Nebylo to vůbec vtipný.
Ano, byla, a já nejsem váš syn.
Co to děláš?
Přestaň.
Vždyť je to srab. Ubožák.
- Pozor na pusu. - Co to děláš?
Nech toho, jo?
- S kým myslíš, že mluvíš? - S tebou, prcku.
- Mohl bych být tvůj otec. - Co se děje?
Davi, přestaň.
Tvůj syn má oslavu. Říkala jsem ti, ať tu neděláš bordel. Nech toho.
Tobě se líbí, jak se mnou mluví?
- O čem se hádají? - Já nevím.
Je mu to líto, jo? Můžeme si všichni sednout a promluvit si?
Musím vám něco říct.
- To je dobrý nápad. - Dobře.
Měli bychom, protože on musí vypadnout.
Řekni nám to rychle, aby mohl táhnout.
Řekni to hned. O už totiž musí jít.
- Dochází mi trpělivost. - Přišel jsem kvůli synovi.
- Ne kvůli tomuhle. - Hej, Time.
Spousta z nás tady o tvou černou prdel nestojí.
- Rozumíš? - Madeo!
Jak si sem nakráčel.
Mluv rychle, než tvýmu tátovi ublížím. Já totiž nejsem tak hodná jako tvoje máma.
- Ticho. Řekni, co chceš říct, synu. - Dobře.
Budete zase střílet? Maminka už to nedává.
- Ráda bych řekla ne… - Nemůžu nic slíbit.
- Mám ji nabitou a odjištěnou. - Nejspíš.
Je mu to líto.
Neomlouvej se za mě.
Zlobíš se na ni, jak tě dostala při rozvodu s mou sestrou?
- Nedostala mě. - Prosím.
- Řekni jim to. - Přestaň.
- Můžeš? - Jo.
Máš pravdu. Mluvili jsme o tom. Zkusím to.
Co se děje?
- Počkat. - Jsem na tom stejně, Bam.
- Jasně. - Mluvili jsme o tom. Co se děje?
Oni nejsou rozvedení?
Irka se už chytá.
Potřebuju přepisy.
Moc to nechápu, protože nevím, co se děje.
Dobře, můžeme všichni poslouchat Tima?
Soustředíme se na Tima, ano?
Můžete se uklidnit?
Tak jo.
Time, máš slovo.
Možná jen na deset vteřin, ale spusť.
Tohle znám. Jmenuji se Agnes a jsem alkoholička.
- O to tady nejde. - Pardon.
Promiň. Řekni, co chceš říct.
Dobře…
Zvládneš to.
Rodino, říká se mi to opravdu moc těžko
a dlouho jsem nevěděl, jak vám to říct.
Takže…
Já…
Prostě to řeknu.
Já…
Jsem gay.
Takže…
To je všechno, co jsi chtěl říct? To jsme věděli.
Věděli jsme to.
Počkat. Nechcete probírat, že jsem gay?
Probíráme to roky. Věděli jsme to.
Všichni o tom mluvíme. Čekali jsme, až to řekneš sám.
Na nikoho netlačíme. Přiznáš to, až budeš chtít.
- Je v pohodě. Víme to. - Mami, vážně?
- Už od tvýho dětství. - Věděli jsme to.
Když tě někdo miluje, je fuk, jestli jsi gay.
- Na tom nesejde. - Máme tě rádi.
- Rodina tě miluje. - Jsem na tebe hrdá.
- Depky ti moc nejdou - Ach jo. To je trapas.
Nemusíš se cítit trapně.
- Mám vás rád, lidi. - Já tebe taky.
Ale zpátky k mojí otázce. O čem to sakra mluvíte vy dva?
- Time. - Richarde, nedělej to.
Mně se sem nechtělo.
Ale kvůli tobě jsem přišel. Do háje s touhle rodinou.
Do háje s rodinou?
Říkal jsem, že to nepůjde.
Oslavujeme Tima, jasný? Můžeme se soustředit na něj?
Sylvia chodí kolem horké kaše.
- Ale já vám to povím. - Co to děláš?
- Budeme se brát. - Cože?
- To snad ne! - Bere si tvou nejlepší kámošku?
Jsem tak ráda, že vám nesnížili rozpočet.
Rozpočet?
Ano.
Protože v takových chvíli se hodí
mít doma policajta.
- To teda je. Díky. - Jo.
- Lauro, ty nic neřekneš? - To snad ne! Děláš si legraci?
Musíte vypadnout.
Hned.
Ellie, zlatíčko…
- Jo… - Sestřičko.
To nic, je to v pohodě. Přeju vám to.
Přestaň lhát.
Běž a prašť ji do krku. Vyraz jí zuby.
Pak ji chytím já a srazím ji na zem. Podržím ti ho. Udělej, co musíš.
- Madeo! - Stojíme za tebou.
Narvi jí ty lodičky do krku.
Madeo, prosím. Všichni se uklidněte.
Nikdo to nebude řešit ani o tom přemýšlet. Víkend patří Timovi.
- Přesně tak. - Čekala jsem na to tak dlouho.
Promuje jako nejlepší student. To je ta největší černošská radost.
Můžeme se na chvíli chovat jako rodina?
- Předstírat, dokud to neprojde? - Jasně.
Klidně, ale oni nejsou naše rodina.
- Přesně tak, nejsou rodina. Musí jít. - Musí.
Můj syn mě tu chce. Já nikam nejdu.
Madeo! Co to děláš?
Cože jsi to říkal?
Asi půjdeme. Uvidíme se na promoci. Jsem na tebe hrdý.
Tak jo. Jdeme.
Je tak krásná.
Coro, musím se vyčurat.
- Nedělej to. - Nemám to říkat?
- Ne. - Musím se vyčurat.
- Co to… - Nevydržím to.
- Pokračuj. - Jdu se vyčurat.
Ať ti to netrvá.
A kdyby ti to trvalo, vrať se s tím.
Úžasná rodina. Moc se mi líbí.
Jsou tak vtipní.
- Teto Bam. - Vypadáš trochu mimo.
Mám ráda černý humor.
Co…
Počkat. S panem Brownem se něco děje.
Musím mu zkontrolovat cukr.
Ty máš bonbóny. Potřebuje jich víc. Kde máš kabelku?
- Hrabala ses mi v kabelce? - Ano.
- Dala jsi mu bonbóny z mý kabelky? - Ano?
- Kolik jsi mu jich dala? - Čtyři nebo pět.
Sakra, Coro, dala jsi mu trávu.
- Cože? Trávu! - Jsou zhulený.
Prateta je zhulená?
Miluju tě. Davi, miluju tě.
Miluju ho.
A tebe taky. Mám pocit, že mi je 16. Miluju tě.
Půjdu zkontrolovat pana Browna.
Coro!
Sakra, Browne.
Ani náhodou. Počkej.
- Říkají mi Hnědý panter! - Skoč!
- Poletím! - Pane Browne!
Agnes, chyť mě, zlato.
Poletím. Umím létat? Já umím létat, Coro!
Sleduj mě!
Chyť mě. Poletím.
Nejdřív se ugriloval, a teď bude skákat ze střechy.
Dal bych si, cos měl ty, Browne.
Někdo mu pomozte dolů.
- To vypadá, že to svinsky bolelo. - Nechytila jsem ho.
- Promiň, Browne. - Měla jsem to natočit.
Věřila bys, že se zhulili?
No tak. Nikdy nevíš, co najdeš v Madeině kabelce.
Svatá pravda.
Jsi v pohodě?
Jo, jsem.
Ne.
Co?
Byla jsi tak šťastná, ale po večeři jsi smutná.
Ne, to nic. Byl to těžký den.
Hodně se toho děje.
Daviho rodina mluví o tom, že se Davi musí vrátit do Evropy a…
A ty jsi z toho smutná?
No, chci říct…
Já vím, jak moc ho Davi miluje.
Jo.
Jsem ráda, že to řekli.
Fakt to řekli?
Kde jsi byla?
Byla jsem tam.
Ale řekl to i Davi?
Řeklo to jen moje dítě.
Ano. Vlastně máš pravdu.
Možná nechtěl, aby to jeho rodina věděla…
Nečekal je tu.
Možná. Já jen chci, aby byli šťastní.
A co Sylvia a Richard?
Nechci o tom přemýšlet.
Chci se soustředit na Timovu promoci.
Nic víc.
Pojď dál.
Ahoj.
Už jsem šla spát, ale ještě se jdu na tebe mrknout.
Vím, že to byl těžký den.
- Jo. Jsem v pohodě. - Vážně?
- Jo. - Jo.
Nechci o tom mluvit. Jsem v pohodě.
Nechceš o tom mluvit?
Ne? Pravidla tu určuju já, promluvíme si o tom.
Tak jo.
Ten chlap utekl s tvou nejlepší kámoškou. Nechápu to. Je to hrůza.
Je hrozný, že tě v tom nechali.
Nic neukradli ani neutekli.
Já jen… Chci říct… Mohli mi o tom říct. Nic víc.
Něco ti řeknu. A zapiš si to za uši.
Bůh na tvojí straně. Vždycky.
Lidi hledají dub, jenže Bůh jen upustil žalud.
Musíš si všímat toho žaludu. To je hlavní.
A druhá věc. Zapamatuj si aspoň to. Naučila jsem se to už dávno.
Nikdy nenechávej svou kamarádku a se svým mužem moc dlouho.
Myslíš, že se to stalo už před rozvodem?
Někdy to člověku moc nemyslí.
- Tak jo. - Co?
No, nic.
Jsi jako tvá máma.
Přemýšlej. Bavily jste se denně. Proč ti pomáhala s rozvodem?
Kdy by si našli čas na randění a na lásku, když ne předtím?
Tak to podle mě bylo.
- Vidíš, já to věděla. - Jo.
Bolí to. I mně kámoška přebrala chlapa. Byly jsme si blízké.
A dostala ho ona.
Bylo to zlý. Fakt zlý. Nechci o tom mluvit.
- Myslím, že o tom chce mluvit. - Madeo?
Chtěla bys o tom…
- Řekla jsem, že nechci. - Dobře.
Bylo to 1. prosince 1955.
Ahoj, Laverne a Shirley.
Archie?
Nikdy na to nezapomenu. Bylo to v Montgomery v Alabamě.
Archie, kde jsi?
Bydlela jsem s kamarádkou Rosou.
- Archie? - Vykašlala se na mě.
Archie, kde jsi?
Archie?
Odstěhoval se. Všechno si odnesl.
Proč nemáš v prádelníku žádný oblečení? Ale ne.
Co budu dělat? Archie?
Nechápala jsem, co se děje.
Archie? Jsi v kuchyni?
Archie, kde jsi?
Dívala jsem se všude a nic.
Můj muž byl pryč.
Ale ne. Bože.
Věděla jsem, že mě podvádí, ale netušila jsem s kým.
To je tak smutný. Nechtěl mě opustit.
Ale opustil. Jako Bill Clinton. Toho jsem mohla mít.
Slečno, dejte mi 1–2 Montgomery 0–6.
Zdravím, je to Národní asociace pro barevné?
Je tam moje kamarádka Rosa? Jsem hrozně naštvaná.
Nemůžu nikde najít Archieho a mám hrozné dilema.
Počkat.
Ale ne.
Myslím, že zmizely i její věci.
Myslíte, že utekli spolu?
Tak jsem za ní šla do práce. Dělala na úřadu NAACP.
Roso?
Kde je Rosa?
Promiňte. Hledám Rosu. Neví někdo, kde je Rosa?
Někdo z vás mi poví, kde je Rosa.
Kde je Rosa? Kde je Rosa?
BOJUJTE ZA ROVNOST PŘIPOJTE SE K NAACP
Kde je? Nikdo neví, kde je Rosa?
Nevíte, kde je Rosa? Nikdo neví, kde je Rosa?
Kde je Rosa?
Kde sakra je…
Kde je Rosa?
Je tady Rosa? Nevidím Rosu. Kde je Rosa?
Řekne mi někdo, kde je Rosa? Kde je Rosa?
Celý den jsem jezdila po městě a hledala ji.
Vtom ji uvidím v autobusu.
Co to sakra je? Vím, že v něm není.
Viděla jsem ji v autobuse a zajela jsem před něj.
Řidič autobusu povídá: „To nemůžete.“ „Tohle je Montgomery, Alabama.“
Já na to, že mi to je fuk. Vím, že mě slyšíš, Roso.
Vystoupila jsem a vší silou jsem propíchla pneumatiky.
Roso. Vystup, Roso.
Roso, neseď tam jako… Řidiči, uhněte.
Koukejte otevřít dveře.
Vystup, Roso. Já tě dostanu.
Ty mě vidíš, Roso.
Vysaďte Rosu z toho zatracenýho autobusu.
To je v pořádku. Mám tě. Všechno si to fotím.
Vidím tě, Roso.
Tady Madea. Je rok devatenáct…
To je Rosa Parksová. Všichni ji znáte. Nasdílím to na…
Je rok 1955, ale nasdílím to, až budu vědět, co je za…
Jednou to nasdílím, ale natáčím to na iPhone.
Chci říct na aPhone, protože tehdy iPhone nebyl,
protože A je před I.
Tohle je Rosa Parksová a tohle je můj Archie.
Přebrala mi ho, a tak jsem založila Hnutí za občanská práva.
Povídám: „Roso, vystup. Chci si promluvit.“
Nevystoupila. Lidi se naštvali. Běloši se naštvali.
A najednou tu máme Martina Luthera Kinga, Jesse Jacksona, Millie Jacksonovou.
Byla tam malá Janet. La Toya, Reba.
Všichni Jacksonovi protestovali. V roce 1955.
- O čem to mluvíš? - O Rose Parksové.
O té Rose Parksové?
Ne, jmenuje se Rosa.
Není to ta Rosa. Rosa Parksová se z ní stala až potom.
Víte, proč nevystoupila?
Má se za to, že chtěla pomoct černejm, ale tak nebylo.
Nechtěla, abych ji zbila, mi přebrala chlapa.
Tak jo.
A teď…
Hele, Rosa Parksová je bojovnice za občanský práva.
Je to hrdinka.
Víš, proč je hrdinka?
Protože jsem ji nenechala vystoupit.
A teď můžete sedět, kde chcete.
Neděkujte mi. Není zač. Chvalte Pána.
Děkujem.
- Chvalte Madeu. - Přesně tak. Díky.
Jen říkám, že všechno zlý, to, jak jsem se naštvala a chtěla ji zbít,
podívejte, kolik dobra z toho vzešlo, čeho všeho díky tomu černý dosáhli.
- Příčina a následek. - Přesně.
Chci, abys na promoci taky měla příčinu a následek.
Popadni Sylvii a dej jí pěstí do ksichtu.
No tak. Vypusť svýho vnitřního padoucha.
Když jsem to já udělala Rose, taky to dokážeš.
Byla jsem mladá a sexy. Bylo mi 20.
Jestli ti tehdy bylo 20,
tak teď je ti asi 95 let, jestli dobře počítám.
Černoši jsou nezmaři. Pokud v něčem nejedou.
Tohle jsem vyfotila v roce 19 a 55. To je moje fotka.
Tak jo.
Máte tu jasnej důkaz.
- Děkuji. - Není zač.
Pospěš si.
Děkuji.
Umyj to nádobí.
- Ahoj. - Ahoj, Coro.
- Ráda tě vidím. - Ahoj, Lauro.
Jak máte, Agnes?
Strašně trapně.
Proč? Nic jste neudělala. Nebyla to vaše vina.
- Moc nás to mrzí. - Jo.
Mohla bych si promluvit s Madeou o samotě?
Jasně. Madeo.
- Půjdeme ven. - Díky.
Pojď, posaď se.
- Můžu ti pomoct? - Vezmi si tohle.
- Dobře. Díky. - Pojď sem.
Ráda tě vidím, drahá.
- Jak se vede? - Ahoj, Madeo.
Madeo, moc se za včerejšek stydím.
- Nemáš se za co stydět. - Chovala jsem se jako hloupá bába.
Neboj. Všechny jsme někdy hloupý báby.
- Ano. - To nic.
Ano. A díky.
Víš, když jsi stará, všechno tě bolí.
Popravdě, proto to hulím.
Ráno jsem se probudila bez bolesti.
Zpívala jsem si a tancovala.
- Jo. Tak se taky probouzím. - Měla jsem bradavky jako kulky.
Léta jsem se necítila tak živá.
Chceš víc, co?
Jako závislačka.
Dobře. Dám ti, ale musíš být opatrná.
Funguje to takhle. Nejdřív se najíš, dáš si trochu teď a trochu potom.
- Musíš si to mikrodávkovat, rozumíš? - Díky.
- Dám ti jeden. - Díky.
- Moc děkuju. - Jen jeden.
To je nádhera!
Jo. A vyrábím je sama, víš?
Vážně?
Mám recept. Dám ti ho, ale buď opatrná.
Když jich vyrobíš moc, vyfasuješ pět až deset let. Bacha.
- Moc děkuju. - Není zač.
Myslím, že z nás budou dobré kámošky.
Taky myslím. Líbíš se mi, Agnes Brownová.
Co? Co to bylo? Co říkala?
Kbelík a mop?
Jestli jsi tak mokrá, potřebuješ gynekologa.
Sakra. To je násilný.
Možná se snaží chytit streptokoka.
Máma říkala, že když se to stane, nedokážeš jódlovat.
Ti mladí jsou hrozní, ty jejich sprosťárny.
- Odkud to jde? - Já nevím.
Kam to ten svět míří?
- Dnešní mládež. - Mladí to poslouchají.
- Neuvěříš, co jsme slyšely. - Cože?
Co hledáš?
Hledám svůj telefon.
Tady je.
Omluvte mě. Čau, Lil Blacku.
Cože?
Kdy? Dneska? Jo.
Asi má vlhkou číču.
Ne. Neříkej to.
- Tak co ty na to? - Je to skvělý.
Ne, není. Chci říct…
Jsi děsnej perfekcionista.
- Jo. - Jsi nervózní?
- Ano, velmi. - Nebuď. Budeš úžasnej.
Díky, kámo. Vždycky mě podržíš.
- Podívej, jak se objímají. - Není to roztomilé?
No teda. Vy dva. Vidím vás.
Bam! Víš, že tu broukáš svatební pochod?
Proto to zpívám.
Myslím, že nám teď řeknou, že se budou brát.
Gratuluju. Víš, až na promoci zavolají tvoje jméno,
zazpívám To je tvůj dědeček.
V týhle tónině se rozsypeš. Ticho!
- Moc vysoko. - Dokážeš to.
Jo, jsem na výši. Vždycky tak zpívám.
Podívejte. Hele.
Panebože.
Zakryjte… Jo, zakryjte to.
- Co to? - Jo.
Moc vám to sluší.
Ta barva jí sekne.
Co tu dělají?
Chtěl jsem, aby táta přišel. Řekl, že přijde jen s ní.
Time.
To je v pohodě.
Ne, není to v pohodě.
Nevytáčí tě to?
Co se tu děje?
Jsem v pohodě.
Víš co?
- Počkej, až ho Madea uvidí. - Sakra.
To jsem mu říkala.
„Když udělám coleslaw, ne že mi ukradneš recept.“
Tady je. Nastane peklo na zemi.
Co to sakra je?
On tady sakra nemá co dělat.
Madeo, já ho pozval.
Proč jsi ho pozval?
Jak to, že jsi ho pozval?
Prosím. Udělej to pro mě.
Nikdy jsem tě neměla ráda. Jsme příbuzní, ale nejsme si blízcí.
- Madeo. - Co?
Myslím, že potřebuješ ty svý čokoládky.
Měla jsem jich moc. To je ten problém.
A už se nese.
Lauro, na slovíčko?
Žádný takový. Nemá ti co říct.
- Můžeme si promluvit v soukromí? - Veřejně si bereš jejího muže.
Proč bys teď utíkala do soukromí? Promluvme si tady.
Aspoň všichni uslyší, co se snažíš říct.
Lauro, chci se ti omluvit.
Nechtěla jsem se do něj zamilovat.
Prostě se to stalo.
Podívej se na mě.
Je mi to fuk.
Madeo!
Sbohem, holka. Měj se.
Ničí mě to, Nevěděla jsem, jak ti to říct.
Začala sis s ním? Mohla sis začít se mnou.
Mám to samý, jen větší.
Joe, drž hubu.
Víš, že tě mám ráda, ne?
Vezmi si, co sis přinesla, a táhni. Já už to nevydržím.
Řekni jí to, Mabel!
Time, chceš, abychom odešli?
Ne, já chci, abyste šli.
- Mluvím se synem. Time. - A já mluvím s tebou.
Jsi ubohej sráč…
Davi!
Mám toho šaška dost.
- Šaška? - Richarde.
- Davi, proč se tak chováš? - Mám ho plný zuby.
Jó, bude bitka.
S kým to mluvíš?
S chlapem, kterej opustil rodinu a nechal ji v slzách.
- Neznáš mě. - Zlato.
- S radostí tě zbiju. - Davi, přestaň!
- Ano. Přestaň! - Mám ho plný zuby.
- Co? Hochu! - Davi!
Přestaňte!
- To teda ne! - Mabel!
- Jo. - Přestaňte!
Panebože!
Co to s tebou sakra je?
Sejmul jsi ji. Co to s tebou je?
- Praštil Lauru! - To je šílený!
Praštil mou dceru. Do háje!
Tak zadržte!
- Zlato, jsi v pořádku? - Zlato?
- To že řekl?
Není ti nic?
Ne, myslím, že kontroloval Timmyho. Timmy, nejsi jeho zlato?
Proč jí říká zlato?
Chceš jim to říct ty?
- Teď ne. - Řekli svý tajemství, řekneme to naše.
- Hele… - Co nám chce říct?
Prosím.
Už dva roky spolu chodíme.
- Ty… - To snad není pravda.
Cože?
- Tys o tom věděl? - Ne.
Cože, Davi?
Počkej. Co to znamená?
Řeknu ti, co to znamená. Šukaj spolu.
- Joe! - Strejdo Joe!
Nemůžeš se zlobit na mámu,
protože ti dávala sunar s vitamínem D…
Vidím tě, Lauro. Vidím tě.
Jo. Teď už vím, proč se na ně nezlobíš.
- Jasně. - Nakloň to, pohoupej to zlato.
- Hej! - Nakloň to, pohoupej to zlato.
Mami, je to pravda?
Ano, broučku. Je.
Mabel, jsem tak zmatená.
Nevím, co mám dělat.
Myslela jsem, že ti dva hoši jsou milenci.
Teto Agnes, omlouvám se. Vysvětlím to.
- Ne, nevysvětlíš to. - Teto Agnes…
- Takže ty a moje máma? - Chtěli jsme ti to říct.
Chtěl mi to říct.
Tohle je zlý. Jsme stejně staří. Je jen o tři roky starší.
Tak moment.
Zbláznil ses?
„Jsme stejně staří.“
„Je jen o tři roky starší.“
Co to tu na mě hraješ?
To znamená, že nejste stejně staří.
Ne, tak to…
Hraje to tu na mě. Jsem zhulená, ale tolik zas ne.
- Tak ty chodíš s tímhle chlapečkem? - To mluvíš se mnou?
Richarde, ty soudíš mě?
To teda jo.
Chodíš s tím děckem.
Neumíš si najít chlapa?
Očividně nemohla, když potkala tebe.
Sakra, to je vtipný.
Stojíš tu s mou nejlepší kámoškou, ale tohle ti přijde vtipný.
Víš, co přijde vtipný mně?
Jak mi Sylvia pomohla s rozvodem
a všechno jsi shrábl ty.
- To je ono. - Vytmav mu to, Lauro.
Podržím tě. Mluv.
A víš, co je ještě vtipný? Jak půjdu k ní do práce a řeknu, co udělala.
Že nejednala neprofesionálně.
A pak tě dotáhnu k soudu
a dostanu všechno, co mi patří.
Uvidíme, kdo se bude smát naposled.
Jo, chodím s ním.
A řeknu ti, že tenhle 26letý kluk
je větší chlap, než co jsi ty kdy byl.
A asi je větší chlap, než kdy budeš.
Tenhle muž si mě všímá.
Poslouchá mě.
Připomněl mi, že můžu stát na vlastních nohou,
než jsi mě chtěl odrovnat.
Takže by ses od tohohle kluka
mohl něco naučit.
- Nandala mu to, co? - Jo.
- Dala mu. - To je hrozné.
Dala ti to, ty sralbotko.
Ten kluk…
- Ten kluk je… - Bude její manžel.
Ty jo!
Cože?
No tak moment.
- Co se stalo? - Zlato.
Sakra!
Teď na „Black Lives Matter“ není čas.
Nedělej ty romanťárny.
Kámo, nedělej ty… A už klečí.
Davi, prosím.
Řekni, že si mě vezmeš.
Řekni ano.
A teď!
Co se to ksakru děje?
Podle mě je to krásné.
Mohla by bejt jeho matka. V ojetým autě nikdo závod nevyhraje.
Ale on ji miluje.
Co ty víš o lásce? Sama nemůžeš najít chlapa.
To je…
- Řekni ano. - Musím jít.
Ne.
To je strašně trapný.
Zlato, asi to znamená „ne“.
Aha.
Promiň.
Řekla: „Promiň.“
Řekla: „Já…“
Mohla jsi něco říct.
Řekla: „Promiň.“
Ano.
- Ach! - Co to sakra bylo?
Zlato.
Mabel, nech ho být.
Tohle ti dělat nemusela. Promiň.
Klekl sis. Mrzí mě to.
- To je trapný. - Mohla něco říct.
- Jemu. Mrzí mě to. - Nechtěla.
- Škoda. - Do toho ti nic není. Jez.
Co všichni čumíte? Jezte.
Všechno je to v rodině.
Podáš mi pivo?
- Lauro? - Nechci o tom mluvit.
- Zlato… - Podívej, já ho miluju.
Proč jsi nic neřekla?
Je toho na mě moc.
Musíš přijít na to, co chceš dělat.
Nechtěla jsem mu ublížit.
Dokážeš to napravit jedině ty.
Tak to naprav.
No tak, zlato.
Říkala jsem vám, ať sem děti nevodíte.
Tohle je oslava pro dospělý, aspoň napůl. Ne pro všechny.
Muchy. Měla jsem si vzít čistý spodky.
Agnes. Ty podivínko.
Potřebuju čokoládky.
- Vážně? - Nic necítím.
Možná ti jednu dám,
ale řeknu ti něco důležitýho. Poslouchej.
Buď s ní opatrná.
Jednou jsem to přehnala a pak mě to najednou nakoplo.
Vzpomínám si, že jsem byla v Mexiku přivázaná k mule jménem Arriba.
Prodávala jsem tequilu, měla jsem ji v podprdě.
Nevěděla jsem, co se stalo. Jednu ti dám,
ale musíš být zodpovědná za to, co to s tebou udělá.
- Jen jednu. - Dobře.
Nevím, jestli bych měla. Možná ne.
Co si ten Davi myslí? Musí se vrátit do Irska. Jeho děda ho potřebuje.
Cože?
Tak se dohodli, když Daviho rodiče zemřeli. Nechť odpočívají v pokoji.
Jo. Ať odpočívají.
- Nezapomenu na jeho poslední slova. - Co řekl?
„Kurva, autobus!“
- Zabije ho to. - Jo. Ale…
Když umřeli, dohodlo se, že se Daviho dědeček postará o farmu,
dokud nebude Davi nevyroste a farmu nepřevezme.
Už je čas! A on to ví.
To je milý. Ale co když teď touží po něčem jiným?
Je fuk, po čem touží. Někdy mě mrzí, že jsem měla šest dětí.
Poslouchej. Ty děti mají svůj vlastní život, zlato.
- Musíš je nechat žít. - Já vím, ale dluží nám to.
Neříkej, že ti Cora nic nedluží.
Jo, dluží mi. Tolik let jsem makala u tyče, abych se o ni postarala.
Víš, kolik třísek jsem si vytáhla z vnitřních stran stehen?
Třísek?
Tehdy neměli mosazný tyče. Dneska to mají štětky snadný.
Tehdy jsme měli jen telefonní sloupy.
A nikdo je nelakoval.
Muselas na to vylézt a točit se, když jsi chtěla prachy.
Taky jsem za to zaplatila. Můj vnitřek vypadá strašně.
Ale zaplatila jsem.
Dělala jsem, co jsem musela, ale dělala jsem to.
Musí se vrátit a převzít farmu.
Na něco se zeptám. Co když to není jeho sen?
Na jeho sny kašlu.
Jak se budeš cítit, až kluk převezme farmu,
bude dojit býky, ale nebude tam chtít být.
- Krávy. - Cože?
Dojit krávy.
Býci se nedojí. Dojí se krávy.
Aha. To je fuk.
Sice udělá, co ty a jeho děda chcete,
ale v Americe by s touhle holkou byl šťastnej.
Víš, jak je těžký hospodařit? Třeba donutit bejka, aby obskočil krávu?
Jednou jsem musela dát bejkovi francouzáka.
Chtěl víc, ale já se nenechala. Aspoň tehdy ne.
A musí se kydat hnůj. My se obětovali, aby mohl studovat.
Hele, děti si budou žít vlastní život, ať chceme, nebo ne.
Můžeš být proti nim, nebo stát s nimi, když dělají chyby,
nebo jim s chybama pomáhat.
Rozumíš?
- Díky za pokec. - Není zač.
Ale jsem rozhodnutá.
Davi se vrací se mnou do Irska.
Nic víc nenadělám. Dám ti víc bonbónů a uvidíme, kdo kam pojede.
Na, vezmi si celej pytlík. Užij si to. Uvidíme, kdo odjede.
Pojďte dovnitř. Je tu moc horko!
- Sundám si pás. - Asi bych neměla.
Odveďte odsud ty děti. Neznám je.
A jestli jste nepřinesli talíře, aspoň je neodnášejte!
Já ji miluju.
A kdy jste mi to chtěli říct?
Měli jsme promoci a tys chtěl mít coming out.
Chtěl jsem ti dát prostor.
Už je to jedno. Nechce si mě vzít.
Je to podpásovka, kámo.
Znáš nás. Víš, že se k sobě hodíme.
Jak to můžeš říct, Davi? Celou tu dobu mi lžeš.
- Nikdy jsem nelhal. - Nevím, kdo jsi.
Ty víkendy, kdy jsi byl pryč, jsi byl s ní?
- Ano. - Tak jo.
To zní jako lhaní. Neřekls mi to.
Ona to nechtěla. Já chtěl.
Házíš to na ni?
Ne, říkám ti to.
Víš co? Nemám ti co říct.
Můžeš jít.
Time.
Proč tu ještě stojíš?
- Já… - Jdi už.
- Jsem tvůj kámoš, mám tě rád. - Máš rád celou naši rodinu.
Buď si naštvaný. Zasloužíš si to.
Já jen…
Chtěl jsem tě podržet a nezklamat tě.
Mrzí mě to.
Jsem tvůj kamarád, nikdy bych ti neublížil.
Vážně?
Miluju tvou matku. Promiň, ale je to tak.
Já půjdu.
Jak můžeš říct: „Nikdy bych ti neublížil“ a „Miluju tvou matku“ v jedný větě?
Pokaždé, když se chci trochu zhulit…
Jo, vydrž.
Jen šiju.
Já to nevydržím. Pořád sem někdo leze.
Pojď dál.
Ahoj!
Ahoj.
Jsem ráda, žes přišla. Nic jsem tu nedělala,
jen čekám, až si někdo přijde popovídat.
- Jak ti je, drahoušku? - Dobře.
Dobře.
Vypadá to, že jsem synovi zase pokazila promoci.
To teda jo. Pěkně jsi to zvorala.
Ne. Dělám si srandu, holka. Nic jsi nezkazila.
Tolik jsi pro toho kluka obětovala.
Bude v pořádku. To nic.
Víš to jistě?
Ano, zlato.
Obětovala ses jako všichni správní rodiče.
Obětuješ se od chvíle, kdy se ti dítě narodí.
Hned od školky. Od první třídy po vysokou se jen obětuješ.
A když se o děti postaráš,
je čas se postarat o sebe a pobavit se.
On to přežije.
Mluvíš o Davim?
Ano. Věděla jsem, že se s tebou něco děje.
To, jak jsi sem nakráčela s tím „ahoj“.
Věděla jsem, že jsi šťastná nebo něco.
Nejde o něj.
Mě to s ním baví, to jo,
ale sotva se začínám učit, jak se mít sama ráda.
Tak jsi na správné cestě. Tak to začíná.
Až se naučíš být spokojená sama se sebou.
Jo, nemůžu si ho vzít. Je moc mladej.
Zlato, mluvila jsem s ním a působil velmi dospěle.
Jako by už něco zažil. Někomu dá život ránu a dospěje rychlejc než padesátník.
- Jak jste se poznali? - Páni.
Usmíváš se.
Asi to bude hezkej příběh.
Bylo to snadný. Nevím, kde…
Jela jsem za Timem na vysokou a on vždycky chodí pozdě.
Měl zpoždění a já musela čekat na koleji.
Byl tam Davi a začali jsme se bavit
a já nevím, bylo to…
Bylo to tak nějak kouzelný…
Tak divně. Tehdy jsem to netušila, ale bavili jsme se dál a pak…
Ani nevíš jak, a byl bez kalhot? Stáhlas mu je?
Stáhlas mu gatě a mluvila íránsky…
Byl nahatej?
- Jen… - Střílím si z tebe.
O tomhle s babičkou mluvit nemůžu.
Můžu tě naučit pár věcí.
Ale poslouchej mě.
Měla jsem to poznat, když se na tebe díval.
Ten kluk tě miluje.
Jo, já vím.
Ale jeho prateta Agnes říkala, že má jet do Irska…
a převzít farmu.
Farmu. To mi neřekl.
- Nevěděla jsem, že to víš. - Teď už jo.
Agnes je umíněná.
Jen nechci, aby na mě byla umíněně naštvaná.
Chápu. Asi byste si měli promluvit. O cestě do Íránu a tak.
Do Irska.
- Vždyť říkám. Irsko. - Jo. Řekla jsi…
Jo. Promluv si s ním. Možná bys tam mohla jet s ním.
Cože?
Někdy musíš lásce věřit. Stojí za to.
Myslíš, že bych měla?
Co tě tu drží? Tim už dostudoval.
Obětovala ses pro něj.
A ta tvoje kraksna a barabizna
za to nestojí.
Nemáš chlapa. Tvoje práce stojí za prd.
Proč nejet s ním?
Jo, moje práce je celkem na prd.
Farma může být ještě horší.
S černoškou to na farmě, nikdy nedopadlo dobře.
- Promysli to. Hlavně to s Íránem. - Aspoň mám doklady o svobodě.
Ty bys to fakt udělala, Madeo?
Opravdu to mám udělat?
Jak to myslíš? Je to láska.
Ta za to stojí. Fakt.
Ve svým věku bych to neudělala, ale v tvým jsem riskovala
Žiju svůj život a ničeho nelituju.
Šla jsem do toho a nebála se. Bav se. Jen si neznič život.
Ale dej lásce šanci.
Tohle je láska. Nestává se často.
Jo, rozumím ti.
Jen…
Jen se bojím. Jsem o 12 let starší než on, víš?
Podle mě ti nevadí, že jsi starší. Myslím, že se bojíš zlomeného srdce.
Něco ti o zlomeném srdci povím. Semele tě a nebudeš chtít nikoho milovat.
Nebudeš chtít nikomu věřit.
Proto říkám, že jestli si zlomíš srdce. musíš mít odvahu to zkusit znovu.
Jestli ti někdo zlomí srdce, zkus to znovu.
A když ti zlomí srdce někdo další, zkus to zas.
Když si budeš pořád lámat srdce, dost rychle najdeš nějakýho doktora,
co bude vědět, jak všechny ty zlomeniny uzdravit.
Nesmíš přestávat, drahoušku.
Za lásku se musí bojovat. Slyšíš mě?
Jo.
Já to chápu. Zlomený srdce, nikomu nevěříš.
Vybuduješ si zábrany. O těch ti něco povím.
Přestaň stavět zábrany a stav jen ploty,
ať přes ně vidíš, jestli ho chceš, nebo ne. Rozumíš?
Jsi tak moudrá.
Děkuji. Já vím.
To je tou trávou.
A z moudrosti ti řeknu ještě jedno.
Až se vdáš, řekni „ano“ více lidem.
„Ano“ jen jednomu nestačí. Musíš to říct několika lidem.
Rozumíš?
Ne, nerozumím.
Proto se dnes tolik lidí rozvádí.
Říkají „ano“ jen jedné osobě.
Dobře. Beru zpět to, že jsi moudrá,
protože teď fakt ujíždíš.
Kdybys byla zhulená, chápala bys. Vysvětlím ti to.
Když si někoho vezmeš, za deset let to bude někdo jiný.
A za deset let zas někdo jiný. Lidi se mění.
Proto se obnovují sliby.
Ten, komu člověk řekl „ano“, není ten, se kým pak žije.
Chápeš, co tím chci říct?
- Dej lásce šanci. - Ano, madam.
Bude to v pohodě.
On je mladej, ale ty bys to mohla chápat.
Jsi dost stará na to, co říkám.
Dej si na čas, rozumíš?
A teď mě omluv, šila jsem.
Pletla jsem.
Pletla jsem jehlami a chtěla bych pokračovat.
- Mohla bys…? - Ano.
- Mám tě ráda. - Já tebe taky.
Jsi tu dlouho. Už víc než den.
- Měla bys jít. - Tak jo.
Vypršel mi čas.
- Jo, ale mám tě ráda. - Já tebe.
- Promluv si s ním, slyšíš? - Jasně.
- Dobře. Promluv si s ním. - Dobře. Užij si trávu.
- Jak to víš? - Myslíš, že jsem to necítila?
Mám ji na recept, v Georgii to ještě není legální.
Neříkej to sestře. Zatracená policajtka.
Tenhle park zavírá v devět, synku.
V devět hodin. Snaží se zvelebit celou čtvrť.
Aby to tu neupadalo?
Jo, prostě tu všechno zvelebujou.
Bojujou proti úpadku?
Vždyť říkám. Zvelebujou to tu.
Bývalo to tu drsný. Když jdu ven, lidi střílí do vzduchu.
Nechci, aby se tu někdo uveleboval.
- Mám to ráda drsný, jako dřív. - Jo.
Přistěhujou se a zvyší ti daň z nemovitosti.
Seberou ti dům.
Postaví basketový hřiště a pěkný domečky. Já jim ale nic neprodám.
Zvelebování.
Ať je to cokoli, neprodám. Co jsem zaplatila, nepustím.
Chápu.
Madeo, je máma ještě vzhůru?
Proč?
Musím s ní mluvit.
Ne, tvoje máma měla pernej den. Běž domů.
- A co já? - A co ty? Nechoď ji štvát.
Chci s ní jen mluvit.
Běž domů a připrav se na promoci.
Zopakuj si svou řeč, rozumíš? A tohle neřeš.
Rodiče nejsou dokonalí. Dělají spoustu chyb.
Tvoje máma, tvůj táta. Děti si říkají: „Máma měla být lepší. Táta měl být lepší.“
Dělali, co mohli.
Nikdo jim neřekl, jak vychovávat děti.
Lidi dělají, co můžou, rozumíš?
- Jo. - Tys nevěděl, že spolu něco mají?
Ne. Často o ní mluvil, ale mně nic nedošlo.
Mluví o tvý mámě často?
Jo.
- A… - Chci říct…
Nenapadlo tě, že se něco děje? To mi vysvětli.
Bavíš se s někým o svý mámě,
s chlapem, a nedojde ti, že se něco děje?
Chodíš na právnickou školu?
Udělej mi laskavost.
Neber žádný trestní případy. Jen odškodný za pády na chodníku. Něco snadnýho.
- Jdu si s ní promluvit. - Řekla jsem ne.
Nechoď za ní. Jdi domů a odpočiň si na zítra.
Po tvým proslovu na tebe budeme hrdí.
Budu u kamaráda. Nemůžu se na Daviho ani podívat.
Tak šup. Běž domů. No tak.
Ten míč tu nech, aby si nemysleli. že jsme ho ukradli zvelebovačům.
Zvelebovači chtějí ukrást všechno.
- Otevři dámě branku. - Ano, madam.
- K sobě. - Takhle?
Nemůžu se odsud dostat.
- K sobě - Tak jo.
Tahle prdel tudy neprojde.
Běž už domů.
Tak jo.
Derick Reed.
Tory Edwards.
Promoce jsou dlouhý. Líbí se ti moje šaty?
Slečno Madeo, moc vám to sluší.
Díky moc. Snažím se. Mám je od Arethy Franklinové.
- Je to krása. - Co?
Odkázala mi je. Aretha módě rozuměla.
- Páni. - Odkázala mi je po smrti.
Jak je tvý mámě?
Pořád řeší svoje jégrovky… Kalhotky.
Dobře, kalhotky.
Bude v pohodě.
Jak se vede, Agnes?
Jsem v pohodě.
Nevypadá to tak, když se tak ksichtíš.
To není pravda. Čím dřív to skončí, tím líp.
A pak sedneme na letadlo. I s Davim.
Je tu na tom slunku nějak chladno.
- Mrzí mě, že ses nebavila. - Ale bavila. Jen…
Nečekala jsem to.
Počkat, to je můj syn.
Už jde.
Davi O'Malley!
- Ano! - No tak!
Buď na něj hrdá.
Dobrá práce, Davi.
Jó, Davi!
Dobře. Tady to je.
- Ani se na něj nepodívá. - Já vím. Zkazila jsem promoci i jemu.
Ne, nezkazila.
Nezkazila jsi nic. On to zvládne.
Měl by být rád. Stálo nás to tolik peněz!
Dala jsem mu na školu 37,49 dolarů.
Timothy Marshall!
Dokázals to!
To je můj chlapeček!
Ano!
Běž, Time!
- Máte fotku? Úsměv. - Ano.
- Usmál se? Dostal diplom? - Ano.
Skvěle. Jdu jí nakopat zadek.
Mohla bys zůstat sedět?
Nedělej tu scény.
Jo!
- Přesně tak! - Zkazila jsi už dvě večeře.
- Panebože. - Musíš všude vyvádět?
- Víš, co jsi zkazil ty? - Co?
Přešla mě z tebe chuť k jídlu. Mlč.
Necháš toho? Bude mít projev.
Mluvíš se mnou jako s děckem.
- Nechtěla jsem… - Dostaneš výprask.
Nechci s tebou mluvit jako s děckem, ale tohle je jeho velký den!
- Ta se ale chová. - Sklapni.
S radostí uvádíme nejlepšího studenta ročníku absolventů
Timothyho Marshalla.
- Jo! Nejlepší student! - To je můj syn!
- Jdeme. - To je můj syn!
To není jeho syn.
- Pronese projev. - Je můj.
Ale ne. „To je tvůj syn.“ Říká, že je to jeho syn.
Není to tvůj syn.
Nehnul jsi pro něj prstem. Ticho!
- On tu řeč nepronese? - Roztrhal ji.
Co teď řekne?
Možná si ji zapamatoval.
Možná.
Chtěl jsem tu s vámi mluvit o životě
a o skvělých věcech, které na nás čekají.
O práci, o naději.
Ale poslední dva dny
mi můj nejlepší přítel lhal.
Ne že by přímo lhal, ale podvedl mě s mojí matkou.
Ale ne.
- Nevěděl jsem, že spolu chodí. - Ach bože.
- Probírá naše soukromí… - Nemusel to všechno vyklopit.
- Nahráváš to? - Jo.
Včera jsem byl celou noc naštvaný.
Měl jsem na ně vztek za to, že jsem to nevěděl.
Ale pak jsem si uvědomil, že i já
skrývám tajemství, aspoň jsem si myslel,
že to je tajemství. Celá rodina to dávno věděla.
Jo, věděli jsme to.
Víte, jsem gay
a bál jsem se, co si o tom budou myslet. Ignoroval jsem, co si myslím já.
Když jsem jim to řekl, dali mi najevo spoustu lásky.
Došlo mi, jaké mám štěstí, že je mám.
A tak bych na začátek naší zářné budoucnosti
rád poděkoval své matce, která mě vždycky milovala,
stála při mě, a všemožně se snažila, abych mohl studovat.
- A děkuju i svému tátovi. - Nic pro tebe neudělal.
- Madeo. - Co?
Souhlasím.
I když byli rozvedení a neměl toho moc,
vždycky mi byl oporou.
I svému nejlepšímu příteli Davimu,
který mě nikdy nesoudil a vždycky se choval kamarádsky.
I když tajně chodil s mojí mámou.
Sakra.
Proč to pořád opakuje?
- Protože to tak bylo. - Kurvil se.
Špinavý prádlo se na veřejnosti prát nemá.
Amen!
Přemýšlel jsem o tom, jaký je to chlap.
Je dospělý. Je to dobrý člověk.
A říkal jsem si, jaké mám štěstí,
že se dva lidé, které miluju nejvíc na světě,
dali díky mně dohromady.
Chtěl bych to býval vědět? Ano.
Ale nevadí mi to. A chci se jim omluvit za to, jak jsem se choval.
Budoucnost dělá budoucností teprve minulost.
Jsem nesmírně vděčný, že mám rodinu.
Prababičku Madeu.
Babičku, Coru, pana Browna, tetu Ellie, tetu Bam.
A samozřejmě strejdu Joea.
Joe tu není. Byl moc zhulenej.
A chci světu říct,
že je miluju a jsem tak vděčný, že jsem se jim narodil.
Stojíme na prahu budoucnosti
a já do té své vstupuji s podporou normálních, pracujících lidí,
kteří toho moc neměli.
V mých očích jsou giganti.
A já je z celého srdce miluju.
Děkuji.
Nádhera.
Díky, Ježíši.
Aleluja!
- Bylo to fajn. Bylo to krásný. - Bylo to krásný.
- Ano, bylo. - Jo.
- Ahoj. - Ahoj. Pojď se mnou.
A já myslel, že to já mám velké tajemství.
Nechtěli jsme ti ublížit, zlato.
Miluješ ho?
Ano, miluju.
Miluješ ji?
Ano, miluju.
Měli jste mi to říct.
Já vím. Omlouvám se.
Mrzí nás to. Promiň.
Hele, věř mi. Chtěli jsme ti to říct.
Neomlouvej se. Já…
Vím, jaké to je mít tajemství,
a teď se cítím skvěle, že to moje rodina ví.
A nechci, abyste to tajili.
Vždycky na tebe budu moc hrdá. Pojď sem.
- Miluju tě. - Miluju tě.
- Nebudu ti říkat tati. - Ani nechci.
A jestli jí ublížíš…
To bych neudělal,
ale na tom teď nezáleží. Nevezme si mě.
Co?
Říkala jsi, že ho miluješ. V čem je problém?
Musí se vrátit do Irska.
Jeho prateta to jasně řekla.
Cože?
Proto jsi řekla ne?
Nechci se stavět proti tvé rodině.
- Nedělej… - Ahoj. Davi, gratuluju.
Jsme na tebe pyšní, celá rodina i celý Irsko.
Díky. Teto Agnes, musím s tebou mluvit.
Nic neříkej. Jsem ráda, že tu jsem.
I já jsem moc rád.
A je to tady.
Mami, nech Daviho mluvit, prosím.
- Díky, Cathy. Já… - No tak. Řekni, co chceš říct.
- Věděl jsem, že… - Moment, počkej.
Zapomněla jsem blahopřání.
Tady je dárek k promoci. Otevři to.
Co to je?
- Tvá letenka do Irska. Zrušená. - Cože?
- Ale… - Ale nic.
Víš, jak moc chci, abys jel domů,
a víš, jak respektuju rodinnou tradici.
Ale jedna moudrá žena mi řekla:
„Děti si musí žít vlastní život.“
„Musí se rozhodovat samy.“
Říkala taky něco o tom, že je černá děvka…
Ale na tom nezáleží.
Jde o to, že tvůj život je tady.
A myslím, že i tvé štěstí.
Nic víc pro tebe nechci.
To je dobře. To je…
To je super.
- Nevadí, když se vezmeme? - To není otázka na tetu Agnes.
Myslím, že to je otázka na tuhle krásnou dámu. Co jí řekneš?
Lauro,
- vez… - Neklekej si zase.
Řekla ne.
Už ses jednou ztrapnil.
- Buďte zticha. - Coro…
- Marníš čas. - Může mou dceru požádat o ruku.
Nechci, aby se ztrapnil.
Vyfotíme to. Ticho. Do toho, zlato.
Vlezdoprdelko.
- Třeba řekne ano. - Lauro…
vezmeš si mě?
Ano.
- Ano! - Ano!
Ano, vezmeme si tě.
A já chci, abyste se vzali. A všichni přijmete svátost želmanskou.
- Co řekneš jeho dědečkovi? - Nic.
Nic?
Jeho děda je ve vězení.
Našli ho v hotelovým pokoji nahýho s opilou ovcí.
Neke… S ovcí?
- To je hnus. - Jo.
On si tam přivedl ovci?
Ne. Bylo to rande naslepo.
Ten film jsem viděl. I pokračování.
Mám tě rád, teto Agnes.
- Já vím, synku, a já tebe. - Gratuluju.
Musíme stihnout letadlo. Cathy, pojď.
- To je hezké. - Bůh vám žehnej. Jsem na vás tak hrdá.
- Lauro. - Kde je Madea?
Tamhle spí.
Chci se rozloučit. Cathy, pojď.
Počkej tu.
Zlato, jsem na tebe tak pyšná.
Kámo, já vás sezdám.
Jo. Jayi, díky, Jayi.
Madeo.
Vyděsilas mě. Ta indika mě uspala.
- Skončilo to? - Ano.
Tak jo.
Musíme letět. Dovolila jsem Davimu, aby tu zůstal.
Já to věděla. Věděla jsem, že uděláš, co je správný.
Madeo, díky moc.
Byla jsi skvělá hostitelka a díky za pokec…
Jsem skvělá hoestitelka?
Hoestitelka.
Jako hoes, množný číslo. Dobře, ano. Chápu.
Díky za pokec a díky za recept.
Nenech se chytit. Když jich uděláš moc, pět až deset let.
Kdy přiletíš za velkou louži? Navštiv nás.
Ráda bych tě tam provedla.
Ukážu ti všechno. Paní Brownová a Madea by mohly procestovat Evropu.
- To by se mi líbilo. - Těším se, až ti ukážu Irsko.
Já do Íránu nemůžu.
- Do Irska. - Já vím, v Íránsku je moc písku.
Do prdele.
- To je jedno. - Jo.
- Jasně. Už půjdu. - Jo.
- Jo. Šťastnou cestu. Leť. - Díky za všechno.
- Ahoj. - Ahoj.
Hele. Děkuju ti z celýho srdce. Vážím si toho.
Kdybych nebyla tak mimo, doprovodím tě.
- Už půjdu. - Musím najít schody.
Proto jsem usnula. Jsem fakt zhulená. Mám tě ráda
Já tebe taky.
Taky tě mám ráda.
- Ahoj. - Ahoj, Agnes.
- Chci se rozloučit. - Už ses rozloučila.
Dvakrát. Jsi moc blízko. Ahoj.
Mabel, o čem se ti zdá?
- Zlato, měla jsem dobroty. - Vážně?
Jo!
Co je lepší?
Hodila by se nám další zkouška na Drunk in Love.
Jo, souhlasím.
Chceme tu všechna oddělení.
Lidi, co tu show neviděli.
Viděl jsem to celý a nevím, jaká to je atmoška.
Proč chodí přede mnou? Mluvím. Budeš chodit přede mnou?
Jsem tu s tebou.
Seženeme všechna oddělení, chceme cítit energii.
Kolik je?
Půl sedmý.
Tak jo. A v kolik musím jít?
V osm.
To stačí. Možná toho uděláme víc.
Tak jo. Fajn.
Tak jo, jdeme na to. Jdeme.
Bože, díky, žes nám požehnal tím,
že můžeme dělat to, co z celýho srdce milujeme…
s těmi krásnými lidmi.
Ne se všemi, jen s několika.
Chceme ti poděkovat za tuhle chvíli
a říct jim, že jestli to podělají,
tak dostanou. Takže amen a chvála…
Díky všem za Machellu.
Chceme se ujistit, že jste si všichni prošli všechny kroky,
protože asi pět až devět z vás chybí mezi 11 a 12.
Teď je to trochu slabota, ale zvládnete to.
A chci, abyste věděli, že si vážím toho, co děláte…
Takhle nemůžu dýchat, ale vážím si toho, co děláte.
To je nádhera. Jsme prostě krásní lidé.
Miluju krásu krásných lidí, všech, co jsme tu spolu.
Je to super. Přestaňte sakra tleskat.
Když nepřestanete tleskat, jak řeknu, nenaučíte se ty kroky.
Když řeknu, raz, dva, tři, čtyři, pět, uděláte…
Musíš jít raz, dva, tři, čtyři, pět. Naučte se něco, děti.
Snažím se vás připravit na budoucnost. Raz, dva, tři, čtyři, pět.
Zkuste to. Raz, dva, tři, čtyři, pět.
Ukažte. Raz, dva, tři, čtyři, pět.
Myslím, že jste připravení.
Všichni budeme cítit jen svou energii.
Jdeme. na to, jo?
Budeme cítit vzájemnou energii a zvládneme to.
Dobře? Tak jo.
Už nemůžu mluvit. Tak jo.
Musíme získat správnou energii.
Protože máme ta ó a á, která musí
jít pěkně dohromady.
Jo, necítím to.
Nechápu to. Chcete, abych vás kritizovala, ale nereagujete.
Když zareagujete,
když dáte mou reagulaci do poznámek, zvládneme to.
Nemá smysl něco říkat, když nereagujete.
Musíte reagovat.
Madeo.
Zkoušeli jsme čtyři hodiny, než jsme šli na pódium.
Na show skončila, zjišťovali jsme další čtyři hodiny, co se nám nepovedlo.
Překlad titulků: Gabriela Vašíčková