Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- NETFLIX ואולפני טיילר פרי מציגים -‬
‫מדיאה.‬
‫את לא תאמיני.‬
‫לא תאמיני. תסתכלי…‬ ‫תראי מה הוא עושה, תראי את בראון.‬
‫תראי מה בראון עושה.‬ ‫-מה?‬
‫הוא עומד לשרוף את כל השכונה הארורה.‬
‫תגיד לו להרגיע עם הכמות של נוזל ההצתה,‬ ‫מה נסגר עם בראון?‬
‫אני לא יוצא לשם,‬
‫הוא יעשה שרפת כימיקלים,‬ ‫נראה לך שבא לי להיות בשרפת כימיקלים?‬
‫זה קרה לי ב-1972 כשהייתי על אסדת הנפט.‬
‫זה שרף לי את הביצים.‬
‫ג'ו, אם הוא ישרוף את הבית, איפה תגור?‬
‫מתחת לשמלה הגדולה הזו, עם שאר היצורים.‬
‫למה לעזאזל אני נותנת לך לגור בבית שלי?‬
‫כי אין לך כסף כדי לגור כאן לבדך.‬
‫רוצה להתערב? יודע מה הייתי עושה?‬
‫הייתי מעלה אותך לעליית הגג‬ ‫ודוחפת אותך לקופסה,‬
‫תתייבש שם ואני אקבל את הכסף שלך,‬ ‫עד שהלבנים היו מגלים מה קרה לך.‬
‫את צודקת, אצא לשם.‬
‫כדאי שתסתלק מכאן ותעשה מה שאני אומרת לך‬ ‫כשאתה גר בבית שלי.‬
‫אני צריכה לעמוד כאן ולבשל בשבילו,‬ ‫כאילו שאני איזו "דודה ג'מיימה".‬
‫בראון.‬ ‫-מה?‬
‫מה לעזאזל אתה עושה?‬ ‫-אני מדליק אש. כן…‬
‫צריך אש גדולה לברביקיו‬ ‫לסיום הלימודים של הנין שלי. אני מכין…‬
‫אם מכינים צלעות מעושנות, צריך אש גדולה.‬
‫אתה עומד להרוג את עצמך.‬
‫לא, ג'ו. אם מכינים את זה ככה…‬
‫איך עושים בשר קדוש? הכנת פעם?‬
‫ככה עושים בשר קדוש, כדי לעשות אותו‬ ‫צריך אש כמו בכבשן, זה מה שצריך לעשות.‬
‫בראון, אתה מתכונן ל…‬
‫אל תהרוס את הנעל שלי.‬
‫אתה שופך דלק, יצאת מדעתך.‬
‫ג'ו, ככה עושים את זה.‬ ‫אם לא באת לעזור, תחזור הביתה.‬
‫טוב, נהדר. אעזור לך.‬
‫יש לך גפרור?‬ ‫-כן, אעזור לך. קח גפרור.‬
‫תודה.‬ ‫-עשה טובה.‬
‫מה?‬ ‫-תתפלל לאלוהים.‬
‫אתפלל לאלוהים.‬ ‫-אל תדליק עד שאכנס פנימה.‬
‫בסדר.‬ ‫-בבקשה.‬
‫תן לי את זה.‬ ‫-בסדר.‬
‫ככה עושים בשר, צריך עשן רטוב.‬
‫טועמים את זה באצבע, ג'ו.‬
‫צריך רק עוד קצת.‬
‫יש לי שאלה.‬
‫אני יודע שאת רוצה ארוחת ברביקיו‬ ‫עם צלעות, חזיר ושעועית והכול,‬
‫למסיבה לכבוד סיום הלימודים.‬
‫אבל יש לך מקום לאיש צלוי?‬
‫מה?‬
‫הוא עומד ל…‬
‫מה לעזאזל?‬
‫מה אמרתי לך? הוא עולה באש. אוי ואבוי.‬
‫הוא עולה באש.‬
‫מה לעזאזל? היי, בחור!‬
‫השמוק הזה ממש עולה באש.‬
‫הוא עולה באש.‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫שיט.‬
‫אני נשרף!‬
‫רגע, אני באה.‬
‫אני אכבה אותו.‬
‫- היוש -‬
‫מה לעזאזל?‬
‫אמרתי לך שלא להתעסק עם נוזל הצתה.‬
‫בראון!‬ ‫-הצילו!‬
‫לעזאזל. בראון!‬
‫לעזאזל.‬
‫הצילו! אני נשרף!‬ ‫-העץ שלי נשרף.‬
‫את דואגת לעץ?‬
‫תכבו אותי!‬
‫תכווני אליו.‬ ‫-תפוס אותו.‬
‫יש לי אש.‬
‫תפיל אותו.‬ ‫-הבנתי.‬
‫הצילו!‬
‫ג'ו!‬
‫הצילו!‬
‫אתה תקנה לי עץ חדש.‬
‫אני לא קונה עץ לאף אחד, אני נשרף!‬
‫תקפוץ לחנות לגינון, בראון. זה בסדר.‬
‫בדיוק שתלתי את העץ.‬
‫שיט.‬
‫אני משלמת את חשבון המים. שמור על הפה.‬
‫הצילו!‬
‫תרים אותו.‬
‫אתה מאמין שסיימנו ללמוד?‬
‫כן, בהחלט. עבדנו קשה מאוד.‬
‫היית מעולה.‬
‫גם אתה.‬
‫אני בסדר, אתה הסטודנט המצטיין.‬
‫נכון.‬
‫בוא ניסע לבית של סבתא־רבתא שלך, קדימה.‬
‫למה למהר, בנאדם? תראה, אנחנו…‬
‫הארוחה בשבע בערב.‬
‫נגיע לשם, יהיה נהדר.‬
‫אין סיבה למהר, אבל יש סיבה להתעכב.‬
‫אתה לא רוצה לספר להם.‬ ‫-לא, בהחלט לא.‬
‫אני לא רוצה ללחוץ עליך, אבל עכשיו 2021.‬
‫נסיים ללמוד בעוד יומיים, הם צריכים לדעת.‬ ‫-אני יודע, אחי. אני יודע, אבל…‬
‫המשפחה שלי שונה, בסדר?‬
‫תראה את המשפחה שלי.‬
‫אבי מאיי הודו המערבית, אימי מאירלנד,‬
‫וגדלתי בהולנד עד שאבא שלי מת.‬
‫ומכיוון שאמי מתה שנים לפני כן,‬ ‫עברתי לגור באירלנד עם דודה־רבתא אגנס,‬
‫עד שבאתי לכאן ולמדתי במכללה‬ ‫שבעברה נועדה לשחורים.‬
‫אז למי יש משפחה עם דעות שונות?‬
‫כן.‬ ‫-דאבי מנצח.‬
‫ניצחת. בזה ניצחת, אתה צודק.‬ ‫-תודה.‬
‫אשמח לפגוש אותם מתישהו.‬
‫כן, בוא לא נמהר עם זה.‬
‫אז אני יכול להתעמת עם המשפחה שלי‬ ‫ואתה לא תתעמת עם דודה־רבתא אגנס?‬
‫זה העניין?‬ ‫-לא, זה סיפור אחר לגמרי.‬
‫בסדר.‬ ‫-לאימא שלך יש ראש פתוח,‬
‫אז היא תקבל את זה, אני יודע.‬
‫טוב, אבל אבא שלי לא.‬ ‫-לעזאזל עם אביך.‬
‫דאבי, למה אתה שונא את אבי כל כך?‬
‫אתה באמת צריך לשאול?‬ ‫אחרי מה שהוא עשה לך ולאימך?‬
‫רואה? לכן אני לא מספר לך יותר מזה,‬
‫אתה לא שוכח כלום.‬
‫תראה…‬
‫הוא יהיה שם הערב.‬
‫אז בבקשה, מה שלא תעשה, אל תריב איתו.‬
‫בסדר? טוב?‬
‫חם כאן היום.‬ ‫-אני יודעת, קורה. הייתי יותר חם.‬
‫היית יותר חם?‬ ‫-לא תאמיני מה קרה, קורה.‬
‫בראון ניסה לצלות את עצמו, לכל הרוחות.‬
‫דוד ג'ו.‬ ‫-מה? לעזאזל.‬
‫קורה, אני לא רוצה ללכת לגיהינום.‬ ‫לעזאזל, לא. אני לא רוצה ללכת.‬
‫הדלקתי אש כדי לצלות את העוף המפורסם שלי,‬
‫ובום, זה תפס אותי.‬
‫מה?‬ ‫-אני מרחם על התרנגולות.‬
‫לא נעים לי.‬ ‫-תרנגולות? על מה אתה מדבר?‬
‫הוא הצית את עצמו.‬
‫הוא תרנגולת עכשיו.‬ ‫הוא לא יאכל אותן, הוא תרנגולת.‬
‫כן, אבל…‬ ‫-הוא שפך על זה דלק.‬
‫מה?‬ ‫-הוא שפך הכול על הגריל.‬
‫רציתי שזה יהיה גדול, ג'ו.‬ ‫-רגע אחד…‬
‫נשרף לך התחת ובגדול.‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן, תודה ששאלת, אני בסדר.‬
‫כואבת לי הברך, כדאי שאלך לבדיקה אצל הרופא.‬
‫דוד ג'ו, דיברתי למר בראון. אתה בסדר?‬
‫קורה, כן. ובכן, כן ולא. אני לא בסדר,‬ ‫זה כאילו שהלכתי לגיהינום.‬
‫אתה…‬ ‫-כן, הלכתי לגיהינום ומדיאה הייתה שם.‬
‫ואמרתי, "זה בהחלט לא המקום בשבילי."‬
‫הינה.‬
‫עכשיו את מביאה לו מים?‬
‫ג'ו, תסתום את הפה.‬ ‫-כבר נשרפתי.‬
‫קורה, מה נשמע?‬ ‫-מדיאה, תוכלי לקחת את זה?‬
‫יופי של שמלה ירוקה.‬ ‫לא אקח כלום, אבל השמלה יפה.‬
‫מדיאה, קחי את השקית.‬
‫אני נראית כמו שליח?‬
‫את נראית כמו כמה שליחים, אם תשאלי אותי.‬
‫היא נראית כמו המשלוח בעצמו.‬ ‫-היא נראית כמו כוח סוס.‬
‫די לדבר. תשתקו כל עוד אתם חיים,‬
‫תשתקו כל עוד יש לכם ביצים.‬ ‫בבקשה, תשתקו או שאמעך אותן.‬
‫אוי ואבוי.‬ ‫-ג'ו.‬
‫מדיאה, קניתי את כל מה שצריך,‬
‫את יכולה להחזיק את השקית,‬ ‫אני נסעתי עד לכאן.‬
‫אני יודעת שנסעת עד לכאן, קורה.‬ ‫כשאני מנסה לצאת לקניות משהו נשרף,‬
‫או חסום בגלל הפגנות.‬
‫אני לא מבינה למה לא שרפו את כל השכונה.‬
‫אנחנו לא צריכים את החנות,‬ ‫צריך לשרוף את כל השכונה.‬
‫ג'ו, זה הגיוני לשרוף את כל השכונה,‬ ‫רק בגלל שמשהו מעצבן אותך?‬
‫זה הגיוני מה שהמשטרה עושה לשחורים?‬
‫צריך לשרוף הכול.‬ ‫-בא לי לתת לו אגרוף.‬
‫טוב שלא שרפו את הכנסייה,‬ ‫כי היא באותו הרחוב.‬
‫נכון, קורה. תודה לאל שהכנסייה לא נשרפה,‬
‫הללויה!‬ ‫-כן.‬
‫"הללויוש". תודה לאל שהכנסייה לא נשרפה.‬
‫מדיאה, טוב שאת בעד הכנסייה. זה מקסים.‬ ‫-כן.‬
‫הכנסייה לא מעניינת אותי.‬ ‫-מה?‬
‫היא צמודה לחנות המשקאות.‬
‫אכפת לך מחנות משקאות יותר מהכנסייה?‬ ‫זה לא בסדר, מדיאה.‬
‫זה בסדר גמור, קורה. את לא מבינה,‬
‫ישו, אלוהים שבשמיים…‬ ‫-כן.‬
‫הוא הפך מים ליין.‬
‫נכון.‬
‫אני צריכה ללכת לחנות כדי להשיג יין,‬ ‫ישתבח שמו.‬
‫מה? די עם השטויות האלו.‬ ‫קדימה, מדיאה, צריך להכין את הארוחה.‬
‫זה בסדר, קורה. נצא ל"רד לובסטר" הערב‬ ‫ומחר נחזור לברביקיו בחצר האחורית.‬
‫אני אוהב את רד לובסטר,‬ ‫אני ובי הולכים לשם כל הזמן.‬
‫בי? מי זה בי?‬
‫לא משנה.‬
‫תני לי את השקית וניכנס.‬ ‫-נראה לי שמייבל מושכת זבובים.‬
‫אולי תפסיק? אני צריכה שתביאו‬ ‫את השקיות מהאוטו.‬
‫קדימה, תביאו שקיות מהאוטו.‬
‫קדימה, בואו נתחיל.‬
‫בסדר.‬ ‫-בסדר.‬
‫קדימה, תביאו את ה…‬
‫מר בראון, מה קרה לבגדים שלך?‬ ‫הישבן שלך בחוץ.‬
‫קורה, באמת הרגשתי משב רוח,‬ ‫זה כנראה נשרף. את רואה משהו?‬
‫אני רואה הכול.‬
‫את רואה משהו, קורה?‬
‫כן, אתה צריך לכסות את עצמך.‬
‫יש לך שערות שם, תגלח את זה.‬
‫קורה, את רואה?‬ ‫-אתה נראה כמו בבון.‬
‫אתה רואה?‬ ‫-אלוהים ישמור.‬
‫כן, אני רואה. זה נראה נורא.‬
‫איך היא מצליחה לשבת במכונית הזאת?‬
‫בכנסייה…‬ ‫-תביא את הקניות.‬
‫אביא את השקיות.‬
‫קח אותם לחצר האחורית.‬ ‫-בסדר.‬
‫ג'ו, למה לא אמרת שרואים לי את הישבן?‬
‫ניסיתי שלא להסתכל. אימא'לה, איזה זין.‬
‫למען האמת, זיינתי כמה אימהות.‬
‫למה אתה מתכופף?‬
‫אני מנסה להוציא את הדברים, ג'ו.‬ ‫-אתה עושה לי חשק להקיא. תיכף אקיא.‬
‫תביא כיסאות ותסדר אותם.‬
‫אתה תזיז כיסאות, אני לא מסוגל להסתכל עליך.‬
‫אבל אתה…‬ ‫-שקט.‬
‫מה?‬ ‫-שקט.‬
‫יש פה ריח של קייג'ון, מה מתבשל? היי!‬
‫היי, מותק. מה שלומך?‬ ‫-היי.‬
‫שלום…‬
‫…מותק, שמי ג'ו, אני מזל גדי.‬
‫אני מר בראון ואני…‬
‫חמור.‬ ‫-מזל אריה.‬
‫הוא מזל אריה, כן.‬
‫מה שלומכם, מר בראון ומר ג'ו?‬
‫רגע, את יודעת את שמי?‬
‫כמובן.‬
‫כן, זאת סילביה.‬
‫נכון, מותק. אני מצטער, נזכרתי.‬ ‫"קוצ'לה", או…?‬
‫לא.‬ ‫-לא. סופרבול?‬
‫"סופ"ש אולסטר".‬
‫את ממש סקסית. מה שמך?‬ ‫-טוב, יש לי בחילה.‬
‫ג'ו.‬ ‫-הלוואי…‬
‫שהייתי מראה…‬
‫והייתי רואה את עצמי בתוכך.‬
‫הוא רציני?‬ ‫-הלוואי שתפסיק עם זה.‬
‫ג'ו.‬ ‫-מה?‬
‫זו הנכדה של אחותך.‬ ‫-מה קורה פה?‬
‫אתם קרובי משפחה.‬
‫נכדה של אחות? מה זה בכלל?‬
‫אני מאלבמה. אחרי "בת" זה לא משנה,‬
‫כשמגיעים לבני דודים זה בסדר.‬ ‫-אלוהים.‬
‫זה… ג'ו, זה מגוחך.‬
‫תיכנסו הביתה.‬ ‫-לא באתי בשביל גילוי עריות.‬
‫נתראה.‬ ‫-טוב לראות גם אתכן.‬
‫תיכנסו פנימה. תיכנסו לשם.‬
‫לעזאזל, תראי אותך הולכת כמו…‬
‫לעזאזל, בראון. שיט!‬
‫מה?‬ ‫-שיט!‬
‫היי!‬ ‫-היי, תראו אותה!‬
‫תראו את זה.‬ ‫-מותק, מה נשמע?‬
‫היי, אימא.‬ ‫-היי.‬
‫שבי, סילביה. שבי.‬ ‫-תודה.‬
‫שתיכן נראות מעולה.‬
‫תודה.‬ ‫-נסעתן יחד?‬
‫כן. אמרתי לה שאסתדר,‬ ‫אבל היא התעקשה לאסוף אותי.‬
‫לא רציתי שתיסעי במכונית הישנה לבד.‬
‫כמה מתוק.‬ ‫-תודה.‬
‫כמה מתוק.‬ ‫-אני שומרת עלייך.‬
‫אין כמו חברה טובה…‬ ‫-נכון.‬
‫…שדואגת לך.‬ ‫-נכון.‬
‫זה כל כך מתוק.‬ ‫-תודה שהרשית לי לישון פה.‬
‫אין בעד מה.‬ ‫את מוזמנת לכאן מתי שתרצי, בכל עת.‬
‫כל עוד לא תישארי יותר מדי.‬ ‫תיסעי אחרי סיום הלימודים, נכון?‬
‫אימא.‬
‫כן.‬ ‫-יופי. מייד לאחר מכן, נכון?‬
‫זה יגמר ותיסעו הביתה.‬ ‫-מדיאה!‬
‫אלי כאן?‬ ‫-היא התקשרה ואמרה שהיא בדרך,‬
‫היא כרגע סיימה לעבוד, היא סיימה משמרת.‬ ‫-בסדר.‬
‫מדאיג אותי שאחותי שוטרת,‬ ‫לאור כל מה שקורה כאן.‬
‫נכון. גם אני, מותק. אני דואגת לה.‬
‫יודעת מה מדאיג אותי?‬ ‫-מה?‬
‫מדאיג אותי שהיא תבוא לכאן.‬ ‫-למה?‬
‫עם כל הצווים שקיבלתי,‬ ‫אני רואה אותה ומתחילה לדאוג.‬
‫אני אומרת, "מותק, אל תתקרבי אליי.‬
‫אני רוצה חיבוק,‬ ‫אבל אל תעשי עליי חיפוש."‬
‫זו הבת שלך, אבל אלוהים ישמור, קורה.‬
‫היא רק דואגת לך.‬ ‫-לא, יש לי יותר מדי צווים.‬
‫טוב שסילביה היא עו"ד ותוכל לעזור לך בזה.‬ ‫-כן.‬
‫לא, מותק. בראון ניסה לעזור לי,‬ ‫הלכתי לביהמ"ש ואמרו לי ש…‬
‫אני צריכה לשלם… איך קוראים לזה?‬
‫קנס. אני צריכה לשלם קנס.‬
‫אמרתי, "אתם רוצים שאשלם קנס‬ ‫כדי לקבל רישיון נהיגה ולעשות ביטוח…‬
‫אחרי שקניתי את המכונית שלי?‬ ‫ממש לא, אשלם קנס בתחת."‬
‫לא, אנחנו לא משלמים קנסות.‬
‫שיתפסו אותי קודם.‬
‫את זקנה מדי לזה, מדיאה.‬
‫לפעמים צריך ריגושים בחיים, צריך להשתגע.‬
‫אני לא רוצה למות זקנה,‬ ‫אני חשה צעירה כשאני בורחת מהמשטרה.‬
‫מה?‬ ‫-כן.‬
‫זה הטריק?‬
‫כן. מותק, זה מחזק את הלב.‬ ‫-אל תקשיבו לה.‬
‫זה כמו פעם.‬ ‫-אל תקשיבו לה.‬
‫אימא, חינכת אותי לא טוב.‬ ‫-אל תקשיבי לה.‬
‫אני צריכה צווים ונעלי טניס.‬ ‫-נכון.‬
‫לא, אבל התקשרתי לטים,‬ ‫גם הוא בדרך לכאן.‬
‫כן, הנכד שלי.‬
‫הילד שלי מסיים את הלימודים.‬ ‫אלוהים, אתן מאמינות?‬
‫הוא אמר שיספר משהו למשפחה‬ ‫כשכולנו כאן, אז…‬
‫מה זה, לדעתך?‬ ‫-אין לי מושג, אבל…‬
‫מה שבטוח, אלו חדשות טובות.‬ ‫טים הוא ילד נהדר.‬
‫כן, אימו עשתה עבודה טובה.‬ ‫-נכון מאוד.‬
‫למרות האבא שלו.‬
‫מותק, אל תדברי עליו.‬
‫באותו עניין, מה שלומך לאחר הגירושין?‬
‫אלוהים ישמור.‬ ‫-כן, אנחנו יודעות שהיה קשה, מתוקה.‬
‫אני בסדר.‬ ‫-יופי.‬
‫את בטוחה?‬ ‫-אני בסדר, כן.‬
‫לא, מותק, כי אחרי הגירושים נראית רע.‬
‫מדיאה!‬ ‫-מה? היא פשוט נראתה רע.‬
‫כן, אנחנו יודעות שהיה רע.‬
‫אני בסדר. באמת.‬
‫סילביה ייצגה אותי‬ ‫ובלעדיה אני לא יודעת איפה הייתי עכשיו.‬
‫הלוואי שהייתי משיגה לך יותר, אבל…‬
‫אמרתי לך שהיא לא מסוגלת לעזור לך.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫איך היא תעזור לה,‬ ‫אם היא תלויה במערכת המשפט?‬
‫מערכת המשפט תגיד לך מה לעשות.‬
‫איך שופט יחליט מה מותר ואסור לך לעשות?‬
‫ממש לא, שופט. לא אלך על שופט.‬
‫חבל שלא פנית אליי,‬ ‫הייתי משיגה לך חצי מכל דבר בבית.‬
‫הייתי משיגה לך חצי מהספה. תשאלי מישהו.‬
‫ב-2004 פירקתי חפצים במסור חשמלי,‬
‫תשאלי מישהו.‬ ‫-זה נכון.‬
‫יש את הדרך החוקית ואת הדרך של מדיאה.‬ ‫-נכון.‬
‫נכון, בדיוק.‬ ‫אל תלכי בעקבותיה, אל תעשי את זה.‬
‫סליחה.‬
‫אבל נראה שהגירושים‬ ‫לא משפיעים עלייך, מתוקה,‬
‫אני שמחה בשבילך.‬ ‫-זה לא מפריע לי.‬
‫נכון, את נראית ממש טוב.‬ ‫-לא.‬
‫אבל היא נראית טוב.‬ ‫-לא.‬
‫מה?‬ ‫-את נראית טוב, אבל משהו…‬
‫מה?‬
‫מותק, אחרי שמישהי מתגרשת,‬
‫והיא עוברת תקופה קשה ומתחילה להיראות טוב,‬ ‫היא מצאה מישהו אחר.‬
‫כשאת מנסה להתגבר על מישהו,‬ ‫את נכנסת מתחת לגבר ברגליים פתוחות.‬
‫מדיאה!‬ ‫-קורה, אני אגיד מה שבא לי,‬
‫אחרי כל הכסף שהוצאתי על הלימודים של בנה.‬
‫"כל הכסף"?‬
‫כן, הוצאתי…‬
‫כמה זה היה? אני צריכה לחשב.‬
‫בבקשה, תחשבי.‬ ‫-זה היה 37 דולר ו-95 סנט,‬
‫זה מה ששלחתי לך‬ ‫כדי לעזור בלימודים של הילד.‬
‫מה עושים עם 37 דולר?‬
‫לא משנה מאיפה זה בא,‬ ‫אלא מה עושים כדי להשיג אותו.‬
‫הבנתי.‬ ‫-אז קדימה,‬
‫בואו נכין את הדברים למחר,‬
‫שבי כאן, את יפהפייה. נכין עגבניות.‬
‫אני אחתוך עגבניות.‬ ‫-תעזרי לאימא.‬
‫תכינו את זה.‬
‫אתה צודק.‬ ‫-אני אחתוך עגבניות.‬
‫היי…‬
‫היי, מותק.‬ ‫-היי, אימא.‬
‫ילד שלי.‬
‫תסתכלו עליהם.‬ ‫-מה נשמע?‬
‫היי.‬ ‫-כל כך טוב לראות אותך.‬
‫תראו את הילד שלי.‬
‫טוב לראותכם.‬ ‫-בוא הנה.‬
‫היי.‬
‫-היי, אימא.‬
‫הם נראים טוב.‬
‫זה הילד שלי, הבוגר.‬
‫תצלמי אותם, קדימה.‬
‫סטודנט מצטיין.‬ ‫-כן!‬
‫אני כל כך שמחה שאת כאן, סילביה,‬
‫תודה על כל מה שעשית למענה.‬ ‫-אולי תפסיקי?‬
‫את לא צריכה להודות לי שוב ושוב.‬
‫דווקא כן.‬
‫טים, אני כל כך גאה בך.‬
‫כל הכסף שהוצאנו על הלימודים שלך,‬
‫כדאי שיצא ממך משהו, שמעת?‬ ‫-כן, אני מבטיח.‬
‫כדאי מאוד.‬
‫אני מאמינה לך.‬
‫זוכרות את חברי דאבי?‬ ‫-דאבי?‬
‫כן.‬ ‫-שמו דאבי?‬
‫קראתי לו "דייבי", אני כל כך מצטערת.‬
‫טוב לראותך שוב, גברת לורה.‬ ‫-טוב לראותך גם אותך.‬
‫יש לי שאלה.‬
‫מה?‬ ‫-מה כל השחורים האלו עושים בבית שלי?‬
‫זה רצח?‬
‫לא.‬ ‫-לכו הביתה.‬
‫דוד ג'ו, שמור על הפה. סיימתם הכול בחוץ?‬
‫עשיתי כמיטב יכולתי. נמאס לי להסתכל‬ ‫על התחת של בראון, אז שלחתי אותו הביתה.‬
‫בראון הלך הביתה כדי לשטוף את הפיח מהתחת.‬
‫אני חושב שזה פיח.‬
‫ג'ו, לא בטוח שזה פיח.‬
‫אני מכירה את בראון מזמן,‬ ‫לא סתם קוראים לו "חום".‬
‫אלוהים.‬
‫היי, דוד ג'ו.‬
‫אין מצב שהגעת לכאן במדים האלו.‬
‫הילדה שלי יכולה ללבוש מדים אם היא רוצה.‬
‫היא שוטרת ואני כל כך גאה בך, מותק.‬
‫תודה, אימא.‬ ‫-בבקשה, מתוקה.‬
‫בגללך כולם מגיעים לקצה הרחוב,‬
‫ואז מסתובבים בחזרה, זה בגללך.‬
‫ככה זה כאן, מסתובבים כשרואים ניידת.‬
‫מפילים עמודי תאורה תוך כדי בריחה.‬ ‫תשאלו אותי, אני יודעת.‬
‫תורידי את המדים ותזיזי את הניידת,‬
‫לפני שכולם ינסו לרצוח מישהו‬ ‫בגלל שאת בשכונה.‬
‫תסתלקי מכאן.‬ ‫-אני לא זזה, דוד ג'ו.‬
‫אם הסוחר שלי יגיע כדי לתת לי גראס,‬ ‫תהיה לנו בעיה.‬
‫פרדי מגיע? תגיד לו לתת לי ארבעה…‬
‫אגיד לך אחר כך.‬
‫תזיזי את ניידת המשטרה.‬
‫אני יכולה לעצור אותך.‬
‫אז אני אמחה לך על התחת.‬ ‫-למה?‬
‫הפרת זכויות האזרח שלי‬ ‫מהשישה בינואר בבירת ארה"ב.‬
‫שמותר לעשן גראס,‬
‫אם הגראס נכון.‬ ‫-מה?‬
‫תגיד לסוחר שלך לבוא אליי.‬ ‫-מה תעשי?‬
‫תביא אותו אליי.‬ ‫-שמעי, אל תאיימי על הסוחר שלי.‬
‫אני אראה לך…‬ ‫-באה ומאיימת על הסוחר שלי.‬
‫טוב, אבל דוד ג'ו, אתה טועה.‬ ‫גראס אינו חוקי כאן.‬
‫יש לי מינוי.‬
‫נדמה לי שאתה מתכוון למרשם, נכון?‬
‫נכון.‬ ‫-מי זה, לעזאזל?‬
‫זה טים.‬
‫האקדמאי שחוגגים לכבודו.‬
‫אל תתקן אותו, הוא טיפש.‬ ‫-טוב.‬
‫אני יודע מה אמרתי.‬ ‫אל תתקן אותי בגלל שלמדת במכללה.‬
‫אני יודע מה אני אומר. יש לי מינוי.‬ ‫-סטודנט מצטיין.‬
‫אני אעיף מכאן את התחת המצטיין שלך.‬
‫דוד ג'ו, מה יש לך?‬
‫תזיזי את הניידת המחורבנת הזאת עכשיו.‬
‫אין מצב. ותגיד לסוחר הגראס שלך לבוא אליי.‬
‫יודעת מה? אם אספור את הג'וינטים שלי‬ ‫ואגלה שהם נגמרו,‬
‫בגלל שאת כאן במדים שלך…‬
‫אתה יודע מה?‬ ‫-תהיה לנו בעיה.‬
‫אחליף בגדים.‬ ‫-טוב.‬
‫לפני שאצטרך לעצור מישהו.‬ ‫-אני כל כך מצטערת.‬
‫אז זה הדוד שלי, ג'ו.‬
‫בוא, תראה את זה. דוד ג'ו?‬ ‫-מה?‬
‫מה נשמע?‬
‫המצב סביר. הביצים כבר לא עובדות,‬ ‫אבל אני ממשיך לנסות.‬
‫אני סוחט קצת מדי פעם כדי לשמח אותה.‬
‫טוב, לא הייתי צריך לדעת את זה.‬
‫למה שאלת אותי אם לא רצית לדעת?‬
‫אתה צודק.‬ ‫-טוב.‬
‫זה חבר שלי, דאבי.‬ ‫-שלום, אדוני.‬
‫תעיף ממני את היד. לא שמעת על קוביד 19-20?‬
‫ניסיתי לומר לך.‬
‫למה אתה מדבר מוזר?‬
‫אני מאירופה.‬
‫אתה מאירופה?‬ ‫בגלל זה המכנסיים שלך צמודות?‬
‫מה? אני רואה את החריץ שלך.‬
‫זה מה שהדור שלנו לובש.‬ ‫-מה שהדור שלך לובש, הבנתי.‬
‫הדור שלך הופך ביצים למקושקשת. לאבקה.‬
‫פעם היו לנו ביצים, אשכים, שקים.‬
‫עכשיו לכולם יש אבקה. אין לכם ביצים.‬
‫כולם ערים ל-"WOKE".‬ ‫אתם צריכים לחזור לישון.‬
‫טוב, תניח לשותף שלי לחדר.‬
‫אה… הוא השותף שלך לחדר?‬
‫כן.‬ ‫-אנחנו שותפים במעונות בקמפוס.‬
‫כן.‬ ‫-גם לדוד פיצ'ס היה שותף במעונות ב"קמפר".‬
‫במשך…‬
‫ארבעים שנה היה לו שותף במעונות ב"קמפר".‬
‫גם הוא אהב מכנסיים צמודים. גם לו היה חריץ.‬
‫ג'ו, עזוב את הילדים.‬
‫תעלו את התיקים בשביל אימא,‬ ‫אל תדברו עם הטיפש הזה.‬
‫תעלו למעלה, קחו את התיקים.‬
‫בסדר.‬ ‫-תעלו אותם למעלה.‬
‫אל תפגעו בעצמכם.‬
‫אל תשברו ציפורן.‬
‫אל תאמצו את החריץ.‬
‫מה נסגר איתם?‬
‫הוטי הו!‬ ‫-זו באם.‬
‫כן. היי, כולן.‬
‫היי. טוב לראות אותך, באם.‬
‫טוב לראות גם אתכן.‬
‫אני רק רוצה לשבת. כואב לי.‬ ‫-שבי כאן.‬
‫תודה שבאת היום, דודה.‬
‫תודה על ההזמנה. אנחנו נשב כאן?‬
‫אז אשב כאן.‬ ‫-כן, תרגישי בנוח.‬
‫הו, כן!‬
‫ידעתי שהיא תהיה כאן. היי, סיל.‬ ‫-היי.‬
‫תראי אותך.‬ ‫-היי, דודה באם.‬
‫עדיין יפה. כן, את עדיין יפה.‬ ‫-כן.‬
‫וגם עדיין מגעילה.‬
‫את לבושה כל כך יפה.‬ ‫-תודה.‬
‫כולכן יפות.‬
‫אפילו אימכן הייתה יפה.‬ ‫-נכון, אבל היא הייתה מופקרת.‬
‫נכון.‬ ‫-כן, אני רק אומרת. זה לא ענייני.‬
‫מישהי הזמינה גבר.‬
‫הבחור החדש שלך?‬
‫לא. הוא חדש מכדי להזמין אותו.‬
‫לא דיברתי עליי. דיברתי על לורה.‬
‫את יוצאת עם מישהו, מותק?‬ ‫-לא, היא מתכוונת לריצ'רד.‬
‫מה? מדיאה, תירגעי.‬ ‫-לא.‬
‫חזרת אליו?‬
‫בהחלט לא.‬
‫אבל הוא אבא של טים.‬ ‫-נכון.‬
‫טים רצה שהוא יבוא, אז הסכמתי.‬
‫לא, גברתי.‬ ‫מישהו חשב לשאול אותי? זה הבית שלי.‬
‫מדיאה.‬ ‫-תרשי לאיש הזה לבוא לכאן?‬
‫הבחור השאיר אותך מרוששת וחסרת כל,‬ ‫ואני נאלצתי לדאוג לך.‬
‫נתתי לך 37 דולר כדי שבנך ילמד במכללה,‬ ‫ותרשי לו לבוא לביתי אחרי שהוא זרק אותך?‬
‫מדיאה…‬ ‫-כדאי שהוא יתרחק ממני, זה הכול.‬
‫כדאי שתרחיקו את התחת שלו ממני,‬ ‫זה כל מה שאני אומרת.‬
‫אני מצטערת.‬
‫הו, כן!‬
‫רגע, חשבתי שאת עייפה.‬
‫תשתקי.‬
‫טים, אז…‬
‫מי זה, טים? הוא נראה כמו… חטיף.‬
‫באם.‬ ‫-דודה באם.‬
‫היי, תניחו לי.‬ ‫אתן יודעות שאני אוהבת אותם יפים ו…‬
‫היי, אני דאבי.‬ ‫-אתה ד…‬
‫והוא צרפתי.‬
‫מה?‬ ‫-דאבי.‬
‫אני אירי והולנדי.‬
‫פרופסור הולנדי.‬
‫תוכל להיות הקמע שלי מתי שתרצה.‬
‫באם.‬ ‫-ואני אקפוץ עליך כמו בחבל.‬
‫מי השאיר את השער פתוח?‬
‫ג'ו!‬
‫זה הדבר הכי נדוש ששמעתי,‬ ‫ושמעתי משפטים נדושים.‬
‫כדאי שתיזהר ממנה, היא…‬
‫לא משנה, אתה לא צריך להיזהר.‬
‫לא משנה.‬
‫דוד ג'ו.‬ ‫-טוב, קדימה.‬
‫צריך לסגור את הדלת. אני חייב לעשות הכול?‬
‫יצאתם מהבית? תסגרו את הדלת.‬
‫ג'ו, שתוק. אתה לא משלם חשבונות.‬
‫לכו לכם,‬
‫כי צריך להתכונן לארוחת הערב.‬ ‫-בסדר.‬
‫טוב, להתראות.‬
‫באם, לאן את הולכת?‬
‫אני נכנסת לכאן, אל העתיד שלי.‬
‫אה, אז…‬
‫אל העתיד שלך?‬
‫תני לה ללכת. היא מסטולה.‬
‫אין לי זמן בשבילכן.‬ ‫-מה?‬
‫למה אתם יושבים כאן ומסתכלים עליי?‬
‫טים.‬
‫מי זאת?‬ ‫-טים.‬
‫אלוהים ישמור.‬ ‫-דודה, היי.‬
‫היי, טים.‬ ‫-היי.‬
‫היי, טים. מזל טוב, מותק. זה בשבילך.‬
‫תודה.‬
‫אין בפנים כסף.‬
‫הוא פתח כאילו יש שם כסף, הוא עף על זה.‬ ‫-הייתי מוכן.‬
‫לו יכולתי, הייתי מקפלת את עצמי פנימה,‬ ‫בתור המתנה שלך.‬
‫לא תוכלי לקפל את עצמך לתוך טנדר.‬
‫אולי כדאי שתשאל את אבא שלך איך אני מתקפלת.‬
‫כן, הוא לא ידע. אבא שלי היה סרסור.‬
‫למה את ממצמצת בעיניים ומסדרת את השיער?‬
‫באם, את מטפסת על העצים הלא נכונים.‬
‫אל תתערב. תהיה בשקט. סתום, "שונא יתר".‬
‫אז, חבר'ה, אתם חושבים‬ ‫שאוכל להיכנס ממש כאן?‬
‫ובכן…‬ ‫-נראה שכן.‬
‫אני רוצה לראות.‬ ‫-נראה שכן.‬
‫אולי אצליח. אשים את זה כאן.‬ ‫-טוב.‬
‫תראו.‬ ‫-כן.‬
‫נכנסתי לשם.‬
‫נדחפתי ישר פנימה, מה?‬
‫כמו תפוח שמנסה לעבור דרך חוד המחט.‬
‫תקשיבו, אל תשבו ככה. תפשקו רגליים.‬
‫תפשקו רגליים כמו גברים. תאווררו אותן.‬
‫תאווררו את כל זה.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫אם הייתי מבוגרת בחמש שנים…‬
‫על מה את מדברת?‬
‫אז אתחיל לקבל קצבה כפולה מביטוח לאומי.‬
‫כי עבדתי בדואר…‬
‫ליקקתי בולים.‬
‫לעזאזל.‬
‫ואז ב"מרכז המסיבות" מצצתי קצוות של בלונים.‬
‫אתם יודעים מה,‬ ‫פשוט ליקקתי ומצצתי, מצצתי וליקקתי…‬
‫במשך עשר שנים.‬
‫ואני טובה בזה.‬ ‫-טוב.‬
‫אני לא יודע למה זה מחרמן אותי.‬
‫בא לי לשלוח דואר.‬
‫בסדר.‬
‫תני לי לחסוך לך המון זמן, בסדר?‬
‫הם חולקים דירה.‬
‫אתם שותפים לדירה?‬
‫כן.‬ ‫-אתם רק שותפים.‬
‫באם.‬ ‫-מה?‬
‫זוכרת שפיצ'ס והרולד…‬
‫חלקו דירה במשך 40 שנה?‬
‫זוכרת שפעם אמרתי לך,‬ ‫כשרצית לקנות מכונית מסוג "חיפושית"…‬
‫כן.‬ ‫-ואמרתי לך שלא לקנות אותה,‬
‫כי המנוע מאחור.‬
‫משם מגיע כל הכוח…‬
‫מהצד האחורי של…‬
‫כן.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני מצטער.‬
‫ובכן…‬ ‫-כן.‬
‫אני אלך לחצר ה"אחורית".‬ ‫-כן.‬
‫כן, ובכן, אני הולכת.‬ ‫-תודה על כרטיס הברכה.‬
‫בסדר.‬ ‫-אנחנו יודעים.‬
‫ג׳ו.‬ ‫-כן.‬
‫בהצלחה.‬
‫אין לי מה להגיד להם.‬
‫על מה אתם מסתכלים?‬
‫רק…‬ ‫-כן.‬
‫בסדר.‬ ‫-בסדר.‬
‫נהדר.‬
‫אתן לכם שיעור לחיים.‬
‫בבוקר…‬
‫השמש תזרח.‬
‫ואם לא…‬
‫אתה מת.‬
‫זהו, זה כל מה שיש לי. ישו.‬
‫וזו המשפחה שלי.‬
‫כן.‬
‫למען השם, אימא, אל תביכי אותנו.‬ ‫-אני?‬
‫אני רצינית.‬
‫בסדר.‬
‫פשוט תדפקי על הדלת.‬
‫מצטערת.‬
‫ואקאנדה לנצח!‬
‫מי היא חושבת שהיא?‬ ‫-נכון.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫אני קאת'י בראון. זאת אימא שלי, אגנס.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום לכולם. שלום.‬
‫רגע, לאן אתן חושבות שאתן הולכות?‬
‫מה לעזאזל?‬ ‫-הן פשוט נכנסו, לא יודעת.‬
‫נעים מאוד.‬
‫קורה, את מי הכנסת לביתי? מה לעזאזל?‬
‫אתן ממפקד האוכלוסין?‬
‫לא.‬
‫מפקד האוכלוסין…‬
‫ואו, את אישה גדולה.‬
‫מה?‬ ‫-אימא!‬
‫אני רק אומרת, היא אישה גדולה.‬ ‫גדולה בקטע של "ואו".‬
‫האוויר דליל שם למעלה?‬
‫לעזאזל! מי זאת?‬
‫שמישהו יגיד לי מי זאת.‬
‫איך נוכל לעזור לך?‬
‫באנו להפתיע את…‬
‫דאבי!‬ ‫-הדודנית קאת'י.‬
‫דודה אגנס.‬
‫מה אתן עושות פה?‬
‫באנו לטקס הסיום שלך.‬
‫כמובן. היינו חייבות, למען סבא שלך.‬
‫נהדר. איזו הפתעה.‬
‫הפתעה.‬
‫נהדר…‬
‫לעזאזל, לא התכוונתי להפיל אותה‬ ‫ולשבור לה את העצמות.‬
‫אני בסדר.‬
‫מדיאה!‬ ‫-מה? היא כבדה, שיט.‬
‫איך ידעת שאני כאן?‬ ‫-לכן שאלתי כל כך הרבה שאלות.‬
‫באמת לא חשדת בשום דבר?‬
‫והגענו לכאן מדבלין.‬ ‫-מה היא אמרה?‬
‫במטוס "שעיר".‬
‫כן.‬ ‫-מטוס שעיר?‬
‫מה זה "מטוס שעיר"?‬ ‫-לא יודעת.‬
‫אתה בוודאי טים.‬
‫כן.‬ ‫-שלום.‬
‫נעים מאוד.‬ ‫-דאבי סיפר לנו המון עליך.‬
‫גם לי.‬ ‫-כן, נכון. וזו המשפחה שלו.‬
‫נעים מאוד.‬
‫למה אתם חבורת קשקושים בתחתונים?‬
‫מה? אני יודעת מה היא אמרה.‬
‫ג'ו, שמעתי אותה. מה היא אמרה?‬
‫חכי רגע אחד.‬
‫מה אמרת, לעזאזל?‬
‫היא קראה לנו "חבורת כושים".‬ ‫-אמרתי משהו לא בסדר?‬
‫את לא יודעת אם אמרת משהו לא בסדר?‬
‫כן, אמרת משהו לא בסדר, כלבה!‬
‫לא, היא אמרה "קשקושים".‬
‫היא אמרה שאנחנו מילת ה-כ'.‬ ‫-לא.‬
‫זה לא מה שהיא אמרה.‬
‫אל תגידי לי שלא שמעתי את מה ששמעתי.‬
‫היא אמרה "אתם חבורת כושים".‬
‫לא, קשקושים.‬ ‫-כן.‬
‫"קשקושים", עם ק'. קשקושים.‬
‫אל תקראי לנו "כושים" בבית הכושי הזה.‬
‫רגע, היא אמרה "קשקושים בתחתונים".‬
‫כן, תחתונים. אלו תחתונים.‬
‫היא פשוט חשפה את עצמה.‬
‫זה כמעט חרמן אותי.‬
‫איך זה נראה?‬ ‫-כמו תחתון.‬
‫היא לא מגלחת.‬
‫שחור זה שחור. שחור לגמרי.‬
‫שחור. השוטר הרע.‬
‫מצטערת, לא הספקתי להסתדר.‬
‫זה באמת נראה כמו מזרן דפוק. מצטערת.‬
‫אז תגידי "תחתונים" וזהו.‬
‫אלו לא תחתונים.‬
‫אלו תחתוני סבתא.‬ ‫-זה רק…‬
‫תראו, זה רק פער שפה, זה הכול.‬
‫בגלל פער השפה כמעט חוסלת.‬
‫תיזהרי ואל תגידי את זה שוב.‬
‫ובכן, אני…‬
‫היא לא תגיד. נכון, אימא?‬ ‫-כדאי שלא, קאת'י, או איך שקוראים לך.‬
‫לא אגיד. מצטערת.‬
‫טוב, עכשיו זה ברור.‬
‫כן, קורה? זה ברור?‬
‫זה באמת ברור, קורה?‬
‫כן, זה ברור, מדיאה ודוד ג'ו.‬ ‫זו הייתה טעות.‬
‫אני עדיין נעלב מזה שקראו לי "כושי"‬ ‫בתוך הבית שלי שמלא בכושים.‬
‫זה בסדר, דוד ג'ו.‬
‫עמדנו לקחת את הבנים לארוחת ערב ברד לובסטר,‬
‫נשמח שתבואו, אם תרצו.‬
‫קורה, חכי רגע.‬
‫עכשיו את רוצה שאשב לשולחן‬ ‫עם נשים לבנות מ"אירופיאו"?‬
‫ואני צריך לשבת עם שוטרת מה"משטרע"?‬
‫חכה רגע ו"קטוף את הכותנה".‬
‫לא.‬
‫היא דיברה על קטיף כותנה.‬
‫סלחו לי.‬ ‫-למה היא דיברה על קטיף כותנה?‬
‫באנו לכאן כדי לחגוג‬ ‫את סיום הלימודים של האחיין שלנו.‬
‫מחר הוא יהיה "נער גאה".‬
‫עכשיו היא קראה לו "נער גאה".‬ ‫-עכשיו היא קראה לו "נער גאה".‬
‫ממש לא!‬
‫תירגע, דוד ג'ו. לחץ הדם שלך!‬ ‫-אני הולך לייצג.‬
‫אלבש את כל החרא השחור שלי.‬
‫כל חרא שחור שיש לי, אלבש אותו.‬
‫אם זה יותר נוח, נשתכן במלון.‬
‫לא. מדיאה.‬
‫מה?‬ ‫-הן…‬
‫טוב, זה בסדר.‬
‫הגעתן לכאן מאיראן הרחוקה, אז בואו ותנוחו.‬
‫אירלנד.‬
‫היא תתקן אותי אחרי מה שאמרתי?‬
‫אני יודעת מה אמרתי. אמרתי איראן.‬
‫אמרתי את מה שאמרת.‬ ‫את לא יודעת מאיפה את?‬
‫רוצות לנסוע איתנו?‬ ‫-בטח.‬
‫נהדר, בסדר.‬
‫נצא.‬ ‫-אל תתקני אותי, אמרתי "איראן" כמו שצריך.‬
‫ניפגש שם.‬ ‫-בסדר.‬
‫טוב. אני יושבת מקדימה.‬ ‫-סעי איתי, דודה באם.‬
‫למה אני מרגישה שהוזמנתי לסעודה האחרונה?‬
‫אני באה.‬
‫- רד לובסטר -‬
‫מה? אגנס?‬
‫כן. אגנס בראון.‬
‫תשתקי! גם שמי בראון. ("חום")‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫לא, אתה יותר שחור.‬ ‫-אימא.‬
‫שמו מר בראון.‬
‫כן, כמובן.‬
‫אולי אנו קרובי משפחה.‬
‫תשתקי! תראי אותך,‬
‫תראי איך את נראית.‬
‫נראה שדודה־רבתא אגנס ומר בראון מתחברים.‬
‫כנראה שכן.‬
‫מר בראון, טוב לראות שאתם מסתדרים.‬
‫כן, קורה. אני דובר כל מיני שפות.‬
‫אני דובר את שפת המשקאות הגבוהים והנמוכים,‬
‫משקאות עבריים וקרים. אני מבין הכול, קורה.‬
‫היא דוברת אנגלית, מר בראון.‬
‫קורה, חצי מהזמן אני לא מבין אותה,‬
‫אני מסתכל עליה וצוחק,‬ ‫אין לי מושג מה היא אומרת. תראי, קורה.‬
‫אני לא מבינה אף מילה שלו.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫הוא דובר אנגלית?‬
‫כן, אבל צריך להקשיב היטב.‬
‫כן, קאת'י.‬ ‫האוזניים שלי לא שומעות כל כך מהר.‬
‫קורה, רמת הסוכר בדם שלי נמוכה.‬ ‫-אני אבדוק…‬
‫הסוכר שלי נמוך לפעמים,‬ ‫כשאני מתרגש או מתלהב ממשהו.‬
‫תני לי את התיק של מדיאה,‬ ‫אבדוק אם יש לה סוכר.‬
‫לא העברתי לך את התיק.‬
‫כן העברת לי. אבדוק אם יש לה ממתקים.‬ ‫-תני לי משהו, קורה. אני דועך.‬
‫אני יורד, קו. אני מעוך.‬
‫קח כמה. מהר, לפני שהיא תחזור מהשירותים.‬
‫מהר.‬ ‫-מהר.‬
‫בסדר… הו, כן!‬
‫קחי שוקולד.‬ ‫-לפני ארוחת הערב?‬
‫כן, זה ירענן לך את הפילאטיס.‬
‫אני לא עושה יוגה.‬
‫הוא התכוון לרענון החך.‬ ‫-כן.‬
‫אני צריכה מילון, לעזאזל.‬ ‫-לא, ה"מלון" שלך בסדר. תטעמי.‬
‫קחי ותאכלי את זה.‬
‫מהר.‬ ‫-תודה.‬
‫כן… קורה, זה פריך.‬
‫אהבת?‬
‫מה יש באמצע?‬ ‫-מה?‬
‫באמצע, מה זה?‬
‫אגוזים וביצים.‬
‫בלעת ביצה?‬
‫עדיין לא.‬
‫מספיק.‬ ‫-מה הוא אמר?‬
‫לא יודעת. משהו על הביצים שלו.‬
‫מסתבר שהם אוכלים שוקולד‬ ‫לפני ארוחת הערב. רוצה קצת?‬
‫לא, זה יהרוס לי את הגזרה.‬
‫ברצינות, קאת'י.‬
‫קצת מאוחר מדי לזה.‬
‫אלוהים.‬
‫התור לשירותים ממש ארוך.‬
‫היי לכם. תראו את כולם. מה נשמע?‬
‫אלוהים.‬
‫תור ארוך בשירותים.‬
‫הכול יצא בסדר?‬
‫כן. כמו תמיד, קורה. לעזאזל.‬ ‫אני אוכלת כאן המון זמן.‬
‫כן, זוכרים שעבדתי במגרש?‬ ‫אחרי המגרש תמיד באתי לכאן.‬
‫פעם שיחקתי רוגבי. את שיחקת?‬
‫לא, מותק, לא הכנסתי כדור לאף אחד.‬ ‫לא, אני הייתי…‬
‫שחקנית פוטבול מקצועית.‬
‫אני אשחק בדקירת שחורים מקצועית,‬ ‫אם תגיד עוד דבר אחד.‬
‫לא, עבדתי ב"המגרש", זה מועדון חשפנות.‬
‫כן. בהחלט כך.‬
‫בזמנו לא הורדתי גשם, אבל טפטפתי.‬ ‫קיבלתי כסף קטן.‬
‫לא נתנו לי שטרות,‬ ‫אבל השליכו ופגעו בי עם כל מיני מטבעות.‬
‫זה כאב, אבל קיבלתי כסף. שילמתי חשבונות.‬ ‫-כן.‬
‫מדיאה, באת לכאן כדי לאכול ארוחה נחמדה,‬ ‫ואת יושבת ליד השולחן ומדברת על חשפנות?‬
‫גם מופקרות צריכות לאכול.‬ ‫-מה?‬
‫הרד לובסטר מלא במופקרות.‬ ‫את לא מאמינה לי? בואי נראה.‬
‫"גבר עני לא מקבל מזמוזים.‬
‫אני יודעת שזה נכון!"‬
‫מלא מופקרות. כל המקום הארור.‬
‫שמעת את המופקרות? הן ענו לי.‬ ‫זאת קארדי בי, מותק.‬
‫אנחנו במסעדה נחמדה.‬ ‫אל תעשי את זה, מדיאה.‬
‫זה בסדר, אימא לא פרגית תמימה.‬
‫לא, כבר עשיתי כמה סיבובים.‬
‫היית "מזרן"?‬
‫על אופניים בלי כיסא.‬
‫תשתקי!‬
‫זו לא פרגית, זה עורב שלם.‬
‫כן, ג'ו.‬
‫- חיי שחורים חשובים -‬
‫אני לא מבין על מה אתם מסתכלים. אני מייצג.‬
‫אם אני צריך לבוא לכאן ולשבת לשולחן הזה,‬
‫עם שוטרת…‬
‫ועם מישהי שאומרת את מילת ה-כ', כושי,‬
‫אז אני בא לכאן ומייצג‬ ‫את "חיי שחורים חשובים".‬
‫כולנו נפגין. כולנו נשרוף את החרא שלנו.‬
‫באמת?‬
‫כדאי לך להתמלא, כי את יודעת מה יקרה?‬
‫את תאבדי את העבודה שלך.‬
‫"את תאבדי…" רמיקס.‬
‫הינה זה מתחיל, דוד ג'ו.‬ ‫-"את תאבדי את העבודה שלך".‬
‫גם את איתו?‬ ‫-אהבתי, ג'ו.‬
‫"די לממן את החרא הזה, תיפטרו מהמשטרה."‬
‫כפי שאנחנו דורשים לבטל את מימון המשטרה,‬
‫יש פושעים שאומרים את אותו הדבר.‬
‫לכן הפשע החמיר. תחשוב על זה.‬
‫אין לי את כל התשובות,‬ ‫אבל מישהו צריך לנהל שיחה.‬
‫כי לא נוכל למצוא פתרון‬ ‫כשכולם צועקים וצורחים ולא מקשיבים.‬
‫כספי המסים שלי…‬
‫ג'ו, יש לי שאלה.‬
‫מתי בפעם האחרונה שילמת מס?‬
‫אתה לא משלם מסים.‬
‫אפשר להניח לזה, בבקשה?‬
‫אתה לא רוצה שיהיה חוק?‬
‫מותק, את חושבת שזה מפחיד אותי?‬
‫תביאי את זה. אני יודע מהם חיים ללא חוק,‬ ‫כל חיי הייתי בלי חוק.‬
‫תראי עם מה אני חי. זו אחותי.‬ ‫-כן.‬
‫בלי חזייה ובלי חוק.‬ ‫-בלי חוק ובלי חזייה.‬
‫הציצים האלו לא נשבו מעולם.‬
‫הם היו חופשיים כל הזמן.‬
‫רוצה שארחם עליכם? ממש לא. לא ארחם עליכם.‬
‫עכשיו אתה עושה את הדבר שאתה לא רוצה שנעשה.‬
‫אתה לא רוצה שיחשבו שכל השחורים פושעים,‬
‫אבל אתה חושב שכל השוטרים רוצחים?‬
‫מדיאה, תגידי משהו שיעצור את זה.‬ ‫-אני יודעת, המפתחות שלו כאן. תראו.‬
‫תתקשרו למשטרה, זו האזעקה במכונית שלי.‬
‫אתם רואים?‬ ‫-אתה רוצה את המשטרה עכשיו?‬
‫לא משנה, זה הפסיק. מה אמרתי?‬
‫שום דבר. אתם רואים?‬
‫אתה כועס על המשטרה עד שאתה זקוק לה.‬ ‫-נכון.‬
‫אתה מתלונן עד שמישהו פורץ לבית שלך‬ ‫ואתה מייד מתקשר אליה.‬
‫הינה האוכל.‬ ‫-הינה האוכל, מותק.‬
‫זה נראה מעולה.‬ ‫-תנו לי את זה.‬
‫זה נראה טוב.‬
‫תראו אותה.‬ ‫-זה לוהט.‬
‫קיבלנו פירות ים ובשר.‬
‫היי, אל תגיד לה שפתחתי לך את הדלת‬ ‫ושנתתי לך להיכנס.‬
‫זו הייתה ארוחה טובה.‬ ‫-כן, זה היה טוב.‬
‫מצטער על האיחור.‬
‫טוב לראות אותך.‬ ‫-איך נכנסת לכאן?‬
‫גם אותך.‬ ‫-מה קורה, בן?‬
‫הבן שלי סיים ללמוד.‬
‫מצטער שאיחרתי, בסדר?‬
‫פספסתי את הארוחה כי התעכבתי, אבל…‬
‫זה בסדר.‬ ‫-באתי לכאן.‬
‫אבא, זוכר את החבר שלי, דאבי?‬
‫מה קורה, דאבי? היי.‬
‫אפילו לא תלחץ לו את היד?‬
‫היי, ריצ'רד.‬ ‫-מה קורה, לורה?‬
‫אלו אגנס וקאת'י, המשפחה של דאבי מאירלנד.‬
‫הן באו לטקס הסיום.‬ ‫-מה נשמע?‬
‫יופי, נעים מאוד. כן.‬
‫באם, אני יודעת שג'ו הכניס אותו לפה.‬
‫זה בסדר. תירגעי.‬ ‫-לא, אני יודעת שג'ו עשה את זה.‬
‫הוא לא יגנוב שום דבר, אין לך מה לגנוב.‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫כל פריטי האספנות שיש לי כאן.‬
‫אספתי דברים מכל רחבי העולם של ג'ורג'יה.‬
‫נכון, בשוק הפשפשים.‬
‫רק שהוא לא ידבר איתי, באם.‬ ‫-זאת מדיאה שם?‬
‫כן, בהחלט.‬
‫אל תלך לשם.‬
‫רק אגיד לה היי.‬ ‫-אתה לא מקשיב?‬
‫הוא בא.‬ ‫-הוא לא מקשיב.‬
‫היי, באם. מה שלומך?‬
‫דבר עם מישהו אחר. קדימה.‬ ‫-היי, מדיאה.‬
‫באם, אני אגיד לך פעם אחת.‬ ‫-מה?‬
‫תתכופפי.‬
‫נו, מדיאה, אמרתי היי.‬ ‫-באם, ככה לא מתכופפים.‬
‫היי, מדיאה.‬
‫אני יודע שאת שומעת אותי.‬
‫מדיאה!‬
‫מייבל!‬
‫מה את עושה?‬
‫ידעתי.‬
‫קמלה, עשיתי את זה.‬
‫לא נכון, ג'ו.‬
‫לתוך מכנסי העור שלי.‬
‫ישר לתוך מכנסי העור שלי.‬
‫ובכן, ג'ו…‬
‫טוב שנעלת את המגפיים האלו.‬
‫מותק, כמעט הרגת אותי מרוב פחד.‬
‫אתם מתנהגים כאילו הבחור‬ ‫לא נכנס לכאן ותקף אותי.‬
‫הוא תקף אותי.‬
‫קאת'י, כדאי שנסתלק מכאן.‬ ‫-את צודקת.‬
‫הוא תקף אותי. הוא הניח את היד וזה התנפח.‬
‫לא ניסיתי לתקוף אותך, מדיאה. רק אמרתי היי.‬
‫"היי" זה להיות מסטול.‬
‫לא, מייבל. הייתי מסטולה כשהגעתי לכאן,‬
‫אבל אני לא מסטולה עכשיו.‬
‫מדיאה, אני מצטער, בסדר? אני…‬
‫טעות שלי.‬
‫היה נפלא להכיר אתכן. אנו חוזרות למלון.‬
‫דאבי, אם אתה רוצה לחיות,‬ ‫תזיז את התחת למכונית עכשיו.‬
‫נתראה בטקס הסיום.‬
‫בבקשה, תישארו.‬
‫זה…‬
‫דודה אגנס, אני אשאר כאן.‬
‫אני אומרת לך, אם לא תגיע לטקס הסיום,‬ ‫אני אהרוג אותך בעצמי.‬
‫לא, בבקשה.‬
‫היא מצטערת.‬ ‫-כן.‬
‫זה לא יקרה שוב.‬
‫ובכן, אני…‬
‫זה בסדר, דודה אגנס.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-כן, בואי. תירגעי, שבי.‬
‫אל תחליקי מהפלסטיק.‬ ‫-כן.‬
‫תרגישי בנוח. תראי את החיוכים האלו.‬
‫קורה, קחי את הממזר הזה‬ ‫לפני שאוציא לו את הקרביים.‬
‫אני לא רוצה אותו כאן והוא עדיין פה,‬ ‫תעיפי אותו מכאן.‬
‫את שוב מפחידה את האורחות.‬ ‫-לא אכפת לי, שיעוף. הוא לא אמור להיות פה.‬
‫מתנהגת ככה כשיש אורחות בבית…‬
‫אמרתי לך שלא לבוא. צא החוצה.‬
‫דיברת איתו קודם כאילו שהוא אמור להיות כאן.‬
‫אני מצטערת אם הפחדתי אתכן, אבל לא אכפת לי.‬
‫מייבל.‬ ‫-מה?‬
‫כמה חבל.‬
‫הכול בסדר. אל תדאגו.‬
‫לורה, אני רוצה להודות לך ולמשפחתך,‬
‫כי טיפלתם כל כך יפה בדאבי.‬
‫הוא מיוחד מאוד.‬
‫כן.‬
‫דאגתי כשהוא הגיע לאמריקה לבדו.‬
‫לא ידעתי למה לצפות.‬ ‫-ובכן, הוא מסתדר נהדר.‬
‫כן.‬
‫בואי לבקר אותנו באירלנד.‬
‫מה?‬
‫בשמחה. שמעתי שיפה שם.‬
‫נכון. אז…‬
‫את, טים וכל המשפחה, תבקרו את דאבי בחווה.‬
‫בחווה?‬
‫כן, הוא חוזר הביתה‬ ‫כדי לנהל את החווה המשפחתית.‬
‫לא ידעתי את זה.‬
‫כן, זה ההסכם. הוא לומד במכללה כאן,‬
‫ואז הוא חוזר הביתה כדי לנהל‬ ‫את החווה המשפחתית. הוא ילד טוב.‬
‫כן, נכון.‬
‫הוא יודע את זה?‬
‫שהוא ילד טוב?‬
‫לא, לגבי החווה המשפחתית.‬
‫כן. אנחנו מדברים על זה מדי יום.‬
‫יופי, הבנתי.‬
‫תראי איזה כלי גדול.‬
‫אמרו את זה עליי כמה פעמים.‬
‫אני שמח שאת יודעת לזהות מלך,‬ ‫כשאת רואה אחד כזה.‬
‫חם לי. חם כאן, או רק לי?‬
‫אני מרגישה… כולי מזיעה.‬
‫אולי אני שוב בגיל המעבר.‬
‫זו תהיה הפעם השלישית.‬
‫אולי זה בגלל הטיסה הארוכה.‬
‫כן.‬ ‫-אולי אני צריכה אוויר צח.‬
‫כן, אז בואי… כן.‬ ‫-נצא לחצר.‬
‫למה אנחנו יושבים פה ככה?‬
‫מדיאה.‬ ‫-זו "התערבות"?‬
‫טים רוצה לדבר איתנו.‬ ‫-לכן הוא סידר כיסאות ככה?‬
‫כן.‬ ‫-אז הוא צריך לספר לנו משהו.‬
‫טוב…‬
‫אני לא חושבת שדודה אגנס חשה בטוב.‬
‫אני בסדר. אני רק צריכה אוויר צח.‬
‫שבי, מותק.‬
‫בואי, "צחה". שבי לידי.‬
‫כן. תודה רבה, אדוני.‬
‫אוויר צח. אולי אביא לך משקפי שמש.‬ ‫-שבי לידי, ילדה.‬
‫טים, זוכר שסבתא־רבתא שלך ירתה באקדח,‬
‫ואבא שלך קפץ הצידה כמו פחדן?‬
‫זה היה מצחיק.‬ ‫-לא, אין בזה שום דבר מצחיק, בן.‬
‫זה כן מצחיק ואני לא הבן שלך.‬
‫היי, מה אתה עושה?‬
‫תפסיק.‬
‫תראה אותו, הוא פחדן. הוא לוזר.‬
‫שמור על הפה.‬ ‫-ריצ'רד, מה אתה עושה?‬
‫תפסיק עם זה, בסדר?‬
‫עם מי אתה חושב שאתה מדבר?‬ ‫-איתך, ילד קטן.‬
‫אני יכול להיות אבא שלך.‬ ‫-מה קורה פה?‬
‫דאבי, תפסיק.‬
‫אתה מתנהג…‬ ‫-זה קשור לבן שלך.‬
‫אמרתי לך שלא להביא לכאן‬ ‫את הבלגן הזה. תפסיק.‬
‫רוצה לשמוע את הילד הזה מדבר אליי ככה?‬
‫על מה הם מתווכחים?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫הוא מצטער.‬
‫בסדר? אפשר לשבת ולדבר?‬
‫אני צריך לספר לכם משהו.‬
‫זה רעיון טוב.‬ ‫-בסדר.‬
‫כן, קדימה, כי הוא צריך לעוף מפה,‬
‫אז תספר לנו מהר ותעיף אותו מכאן.‬
‫תגיד מה שתרצה לומר, כי הוא חייב לעוף.‬
‫הסבלנות שלי נגמרת.‬ ‫-באתי בשביל הבן שלי,‬
‫לא בשביל כל זה.‬ ‫-היי, טים.‬
‫הרבה מאיתנו לא רוצים‬ ‫את התחת השחור שלך כאן,‬
‫אתה מבין?‬ ‫-מדיאה!‬
‫מה? לעזאזל, הוא בא לכאן בעצבים.‬
‫מותק, תגיד מה שרצית לומר,‬ ‫לפני שאפגע באבא שלך.‬
‫כי אני לא כמו אימך הנחמדה.‬
‫שקט. תגיד מה שרצית לומר, בן.‬ ‫-טוב.‬
‫יהיו עוד יריות? כי אימא לא תעמוד בזה.‬
‫הייתי רוצה לומר שלא, אבל…‬ ‫-אני לא מבטיחה.‬
‫האקדחים טעונים.‬ ‫-כנראה שכן.‬
‫הוא מצטער.‬
‫אל תתנצלי בשבילי.‬
‫אתה כועס גם עליה, בגלל שהיא‬ ‫דפקה אותך בגירושים כשעזרה לאחותי?‬
‫היא לא דפקה אותי. תספרי להם.‬ ‫-ריצ'רד, אתה יכול להפסיק?‬
‫אתה יכול?‬ ‫-כן.‬
‫תודה.‬ ‫-את צודקת, דיברנו על זה. אנסה.‬
‫אנסה.‬ ‫-מה הקטע?‬
‫רגע.‬ ‫-אני בראש שלך, באם.‬
‫נכון.‬ ‫-דיברנו על זה. מה קורה?‬
‫על מה דיברנו?‬ ‫-הם לא גרושים?‬
‫נכון. עכשיו האירית בראש שלנו.‬
‫אני צריכה הסברים.‬
‫אני לא מעודכנת, כי אין לי מושג מה קורה.‬
‫טוב, נוכל בבקשה להקשיב לטים?‬
‫בבקשה, זה קשור לטים, בסדר?‬
‫אתם יכולים להירגע?‬
‫טוב? נהדר.‬
‫טים, מותק, הבמה שלך. בסדר?‬
‫אולי רק לעשר שניות, אבל דבר.‬
‫עשיתי את זה פעם.‬
‫שמי אגנס ואני אלכוהוליסטית.‬
‫זה לא העניין.‬
‫טוב, סליחה.‬ ‫-מצטערת, תגיד את מה שרצית לומר.‬
‫טוב.‬
‫אתה מסוגל.‬
‫משפחה…‬
‫קשה לי לומר את זה ו…‬
‫לא ידעתי איך לומר לכם את זה.‬
‫אז…‬
‫אני…‬
‫פשוט אגיד את זה.‬
‫אני…‬
‫אני גיי.‬
‫אז…‬
‫זהו? זה כל מה שרצית לומר?‬
‫מותק, ידענו את זה.‬ ‫-נכון.‬
‫ידענו את זה.‬
‫רגע, אתם לא רוצים לדבר על זה שאני גיי?‬
‫דיברנו על זה שנים, כולנו יודעים.‬
‫דיברנו על זה.‬ ‫-ידענו.‬
‫חיכינו שתגיד משהו, לא רצינו לזרז אותך.‬ ‫צא מהארון כשתרצה, זה בסדר.‬
‫הוא בסדר, ידענו את זה.‬ ‫-אימא, באמת?‬
‫מותק, ידענו כשהיית ילד קטן.‬ ‫-ידענו.‬
‫כן. כשאוהבים אותך,‬ ‫לא משנה אם אתה גיי או לא.‬
‫אוהבים אותך בכל מקרה ואנחנו אוהבים אותך.‬ ‫משפחתך אוהבת אותך, טוב?‬
‫אני גאה בך.‬
‫מותק, אתה לא יודע להסתיר.‬ ‫-הו, בנאדם.‬
‫זה מביך.‬ ‫-אל תהיה נבוך.‬
‫אני גאה בך.‬ ‫-אני אוהב אתכם.‬
‫גם אני אוהבת אותך. הכול טוב.‬ ‫נחזור לשאלה שלי.‬
‫על מה אתם דיברתם?‬
‫טים.‬
‫ריצ'רד, לא.‬ ‫-אמרתי לך שלא רציתי לבוא, אבל באתי בשבילך.‬
‫ריצ'רד.‬ ‫-לא, באתי בשבילך.‬
‫לעזאזל עם המשפחה הזו.‬ ‫-לעזאזל עם המשפחה?‬
‫אמרתי לך שזה לא יעבוד.‬
‫אנחנו אמורים לחגוג עם טים הערב, בסדר?‬ ‫אפשר להתמקד בו?‬
‫סילביה סתם מבזבזת זמן.‬
‫אהיה ישיר ואספר לכם.‬ ‫-מה אתה עושה?‬
‫אנחנו מתחתנים.‬ ‫-מה?‬
‫שתוק!‬
‫הוא מתחתן עם החברה הכי טובה שלך?‬
‫אני כל כך שמחה…‬
‫שלא "החזירו את המימון".‬
‫החזירו את המימון?‬ ‫-כן.‬
‫כי טוב שיש שוטרת במשפחה שלך,‬
‫בדיוק במקרה כזה.‬
‫בהחלט, תודה.‬ ‫-נכון.‬
‫רגע, חכי שנייה.‬
‫לורה, תגידי משהו?‬
‫ממש לא! אתם צוחקים עליי?‬
‫ובכן, תסתלקו עכשיו.‬
‫עכשיו.‬
‫אלי, מתוקה.‬
‫כן.‬ ‫-אחותי המתוקה,‬
‫זה בסדר, הכול טוב. אני שמחה בשבילכם.‬
‫תפסיקי לשקר.‬
‫תני לה אגרוף בגרון, תעיפי לה את השיניים,‬
‫ואז אתפוס אותה ואחטיף לה בתחת.‬
‫אתפוס אותו, תעשי את שלך.‬
‫מדיאה!‬ ‫-כולנו מאחורייך.‬
‫דחפי לה עקב של נעל לגרון, אני איתך.‬ ‫-מדיאה, בבקשה. טוב?‬
‫כולם, תירגעו.‬
‫זה לא מעניין אף אחד,‬ ‫זה סוף השבוע של הילד שלי.‬
‫נכון.‬ ‫-חיכיתי לזה,‬
‫במשך זמן רב.‬ ‫-כן.‬
‫הוא סיים את לימודיו בהצטיינות,‬ ‫זו גאווה שחורה במיטבה.‬
‫אז בבקשה, נתנהג כמו משפחה לשתי שניות.‬
‫נזייף עד שנצליח.‬ ‫-נכון.‬
‫בסדר, אבל הם לא המשפחה שלנו.‬
‫נכון, לא המשפחה שלנו. שיסתלקו.‬ ‫-שיסתלקו.‬
‫הבן שלי רוצה אותי כאן, אני לא הולך.‬
‫בסדר.‬
‫מדיאה, מה את עושה?‬
‫אמרת שתישאר?‬
‫כנראה שנלך.‬ ‫נתראה בטקס הסיום, בן. אני גאה בך.‬
‫טוב, בואי נלך.‬ ‫-היא כל כך יפה.‬
‫קורה, אני חייב להשתין.‬
‫אל תעשה את זה.‬ ‫-להגיד בקול רם?‬
‫לא.‬ ‫-קורה, אני חייב להשתין.‬
‫מה…‬ ‫-אני חייב להשתין.‬
‫לך כבר.‬ ‫-אני הולך להשתין, קורה.‬
‫מה הקטע?‬ ‫-אל תתעכב.‬
‫ואם זה יהיה ארוך, תביא אותו.‬
‫איזו משפחה נפלאה. אני מחבבת אותם.‬
‫הם כל כך מצחיקים.‬
‫דודה באם.‬ ‫-משהו לא בסדר איתך.‬
‫אני פשוט אוהבת הומור שחור.‬
‫מה…‬
‫רגע, משהו לא בסדר עם מר בראון.‬
‫אולי הסוכר, אבדוק את הסוכר שלו.‬
‫יש לך ממתקים, הוא צריך ממתקים.‬ ‫איפה התיק שלך?‬
‫קורה, חיטטת לי בתיק?‬ ‫-כן.‬
‫נתת לו ממתקים מהתיק שלי, קורה?‬ ‫-כן.‬
‫כמה נתת לו?‬ ‫-הם אכלו ארבעה או חמישה.‬
‫לעזאזל. קורה, נתת להם עוגיות חשיש.‬ ‫-מה?‬
‫כן, הם מסטולים בטירוף.‬ ‫-דודה־רבתא שלי מסטולה?‬
‫אני אוהבת אותך. דאבי, אני אוהבת אותך.‬
‫אני אוהבת אותו.‬
‫אני אוהבת גם אותך.‬ ‫אני מרגישה כמו בת 16. אני אוהבת אותך.‬
‫אלך לבדוק את מר בראון.‬
‫קורה!‬
‫לעזאזל, בראון. ממש לא.‬
‫קוראים לי "הפנתר החום"!‬ ‫-תקפוץ!‬
‫תראו אותי עף!‬ ‫-מר בראון!‬
‫אגנס, תפסי אותי, מותק.‬ ‫אני אעוף. אני יכול לעוף?‬
‫אני יכול לעוף, קורה.‬
‫תראו אותי עף!‬
‫אני עף!‬ ‫-הוא שרף את עצמו,‬
‫עכשיו הוא יקפוץ מהגג.‬ ‫-אני יכול לעוף!‬
‫אני צריך לקחת את מה שלקחת שם, בראון.‬
‫תעזרו לו לרדת!‬
‫נראה שזה ממש כואב.‬
‫פספסתי.‬
‫סליחה, בראון.‬ ‫-היינו צריכים לצלם סרטון.‬
‫את מאמינה שהם התמסטלו?‬
‫כאילו, באמת.‬
‫אין לדעת מה תמצאי בתיק של מדיאה.‬
‫נכון מאוד.‬
‫את בסדר?‬
‫כן, אני בסדר.‬
‫לא.‬ ‫-מה?‬
‫את…‬
‫היית כל כך מאושרת,‬ ‫אבל מאז הארוחה את עצובה.‬
‫לא, זה בסדר.‬ ‫כלומר, זה היה חתיכת יום, נכון?‬
‫קרו הרבה דברים.‬
‫המשפחה של דאבי אומרת‬ ‫שהוא צריך לחזור לאירופה ו…‬
‫וזה מעציב אותך?‬
‫ובכן, כאילו…‬
‫אני יודעת שדאבי אוהב אותו מאוד.‬
‫כן.‬
‫אני שמחה שהם יצאו מהארון.‬
‫הם באמת עשו את זה?‬
‫ובכן, איפה היית?‬
‫הייתי שם.‬
‫אבל דאבי יצא מהארון?‬
‫רק הילד שלי. אני רק אומרת.‬ ‫-כן, בעצם את צודקת.‬
‫אולי הוא לא רצה שהמשפחה שלו תדע שהוא…‬
‫הוא לא ציפה לבואם.‬
‫אולי.‬ ‫-אני רק רוצה שהם יהיו מאושרים.‬
‫אז מה לגבי סילביה וריצ'רד?‬
‫אני לא רוצה לחשוב עליו או עליה.‬
‫אני מתמקדת בטקס הסיום של הבן שלי.‬
‫זהו.‬
‫היכנסי.‬
‫שלום לכן.‬
‫היי.‬ ‫-רציתי לישון אבל באתי לבדוק מה איתך,‬
‫אני יודעת שעבר עלייך יום קשה.‬
‫כן. אני בסדר.‬ ‫-את בסדר?‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫אני לא רוצה לדבר על זה. אני בסדר.‬
‫את לא רוצה לדבר על זה?‬
‫לא? טוב. הבית שלי, החוקים שלי. נדבר על זה.‬
‫בסדר.‬
‫מותק, הוא ברח עם חברתך הטובה ביותר,‬ ‫אני פשוט לא מבינה. זה איום.‬
‫זה נורא שהם נוטשים אותך ככה.‬ ‫-ובכן…‬
‫הם לא גנבו או ברחו או משהו, פשוט…‬
‫את יודעת, כלומר…‬ ‫חבל שהם לא סיפרו לי, זה הכול.‬
‫אומר לך שני דברים, זכרי את זה.‬
‫את יודעת שאלוהים תמיד לצידך,‬
‫אבל אנשים מחפשים עץ אלון‬ ‫ואלוהים מפיל עליהם בלוט.‬
‫שימי לב לבלוט, זה קודם כל. טוב?‬
‫דבר שני, אם לא תזכרי דבר, זכרי את זה.‬
‫למדתי את זה מזמן.‬
‫לעולם אל תתני לחברתך ולגבר שלך‬ ‫לבלות ביחד לעתים תכופות.‬
‫אז את חושבת שכל זה קרה לפני הגירושים שלי?‬
‫מותק, לפעמים אני חושבת שהקניון פתוח,‬ ‫אבל אף אחד לא עושה קניות.‬
‫בסדר.‬ ‫-מה?‬
‫בסדר. כלום. את כמו אימא שלך.‬
‫תחשבי על זה. דיברתן מדי יום‬ ‫כשהיא עזרה לך בגירושין.‬
‫מתי הם הספיקו לצאת, להתאהב,‬
‫ולעשות הכול מאחורי גבך, אם לא לפני כן?‬
‫זה מה שאני אומרת.‬
‫את רואה? ידעתי.‬ ‫-כן.‬
‫מותק, זה כואב. חברה גנבה את הגבר שלי,‬
‫כלומר, היינו כל כך קרובות. היא פשוט…‬
‫היא פשוט יצאה איתו.‬
‫זה היה רע. ממש רע.‬
‫לא בא לי לדבר על זה.‬
‫אני חושבת שבא לה לדבר על זה.‬ ‫-מדיאה?‬
‫בא לך לדבר על…‬
‫אמרתי שלא בא לי לדבר על זה.‬ ‫-בסדר.‬
‫זה היה בראשון בדצמבר, 1955.‬
‫ביי, לאברן ושירלי.‬
‫ארצ'י?‬
‫לעולם לא אשכח את זה.‬ ‫שם הייתי, במונטגומרי, אלבמה…‬
‫ארצ'י, איפה אתה?‬
‫חברתי רוז הייתה שותפתי לחדר.‬
‫ארצ'י?‬ ‫-והיא עזבה אותי.‬
‫ארצ'י, איפה אתה?‬
‫ארצ'י?‬
‫הוא עזב, הוציא הכול מהבית.‬
‫למה כל הבגדים שלך נעלמו מהשידה? אוי, לא.‬
‫מה אעשה? ארצ'י!‬
‫אמרתי, "מה קורה?"‬
‫ארצ'י?‬
‫אתה במטבח?‬
‫ארצ'י, איפה אתה?‬
‫חיפשתי בכל מקום ולא מצאתי,‬
‫חיפשתי את הגבר שלי והוא נעלם.‬ ‫-הו, לא.‬
‫אלוהים.‬
‫ידעתי שהוא מתעסק עם מישהי,‬ ‫לא ידעתי מי זאת.‬
‫אני כל כך עצובה.‬
‫לא רציתי לתת לו לעזוב אותי. הוא עשה זאת‬ ‫וביל קלינטון עשה זאת אח"כ, אין מצב.‬
‫מרכזנית, תני לי 1-2 מונטגומרי 0-6.‬
‫היי, זה המשרד של‬ ‫ההתאחדות הלאומית לקידום שחורים?‬
‫חברתי רוז שם? אני מאוד נסערת.‬
‫אני לא מוצאת את ארצ'י בשום מקום‬ ‫ואני בדילמה נוראית.‬
‫רגע.‬
‫הו, לא.‬
‫נדמה לי שגם החפצים שלה נעלמו.‬
‫נראה לך שהם עזבו ביחד?‬
‫הלכתי למשרד שלה,‬ ‫היא עבדה במה־שמו לקידום שחורים.‬
‫רוז?‬
‫איפה רוז?‬
‫סליחה, אני מחפשת את רוז.‬
‫תתנהגו כאילו שאתם לא יודעים איפה רוז?‬
‫כדאי שמישהו יגיד לי איפה רוז מסתתרת כאן.‬
‫איפה רוז?‬
‫- הילחמו למען השוויון -‬
‫איפה היא? אף אחד לא יודע איפה רוז?‬
‫אתם לא יודעים איפה רוז?‬ ‫אף אחד לא יודע איפה רוז?‬
‫איפה רוז?‬
‫איפה היא נמצאת?‬ ‫-גברתי…‬
‫איפה רוז?‬
‫רוז כאן? אני לא רואה את רוז. איפה רוז?‬
‫מישהו יגיד לי איפה רוז? איפה רוז?‬
‫נסעתי וחיפשתי אותה בכל מקום.‬
‫הסתכלתי על אוטובוס וראיתי אותה.‬
‫מה לעזאזל? אין מצב שהיא באוטובוס.‬
‫ראיתי אותה באוטובוס‬ ‫וחסמתי אותו עם המכונית שלי.‬
‫הנהג אמר, "גברתי,‬ ‫את לא יכולה לעשות את זה,‬
‫זו מונטגומרי, אלבמה."‬
‫ואמרתי, "לא אכפת לי."‬
‫אני יודעת שאת שומעת אותי, רוזה.‬
‫יצאתי ודקרתי את הצמיגים בכל הכוח שהיה בי.‬
‫רוזה… רדי מהאוטובוס, רוזה.‬
‫רוזה, אל תשבי שם… נהג, תתרחק.‬ ‫כדאי שתפתח את הדלת.‬
‫רדי מהאוטובוס, רוזה.‬ ‫אני אתפוס אותך, רוזה.‬
‫את רואה אותי, רוזה.‬
‫תוריד את רוזה מהאוטובוס המחורבן, רוזה!‬
‫נכון, אני לא זזה.‬
‫אני מצלמת.‬
‫אני מצלמת את כל זה. אני רואה אותך, רוזה.‬
‫זאת מדיאה, עכשיו 19…‬
‫זו רוזה פארקס, כולכם מכירים אותה.‬ ‫אני אפרסם את זה…‬
‫עכשיו 1955, אבל אני אפרסם את זה‬ ‫ברגע שאדע באיזו שנה ה…‬
‫אפרסם את זה יום אחד,‬ ‫אבל אני מצלמת באייפון שלי.‬
‫כלומר, אי־פון,‬ ‫לא היו אייפונים באותה תקופה, כי…‬
‫אי מגיע לפני איי.‬
‫זו רוזה פארקס וארצ'י שם מאחור.‬
‫זה הגבר שלי, ארצ'י.‬
‫היא גנבה אותו ממני‬ ‫ולכן הקמתי תנועה לזכויות האזרח.‬
‫אמרתי, "רוזה, רדי מהאוטובוס,‬ ‫אני רק רוצה לדבר איתך. "‬
‫היא נשארה באוטובוס,‬ ‫גברים כעסו. אנשים לבנים כעסו.‬
‫לאחר מכן מרתין לות'ר קינג היה שם.‬
‫ג'סי ג'קסון, מילי ג'קסון.‬
‫ג'נט הקטנה הייתה שם.‬
‫לה טויה, ריבה. כל משפחת ג'קסון הייתה שם,‬ ‫הם צעדו והפגינו שם ב-1955.‬
‫על איזו רוזה את מדברת?‬ ‫-רוזה פארקס.‬
‫רוזה פארקס המפורסמת?‬
‫לא, שמה רוז.‬
‫זה לא "דה רוז",‬ ‫היא הפכה לרוזה פארקס אחרי כל זה.‬
‫יודעות למה רוזה לא ירדה מהאוטובוס?‬ ‫אומרים שהיא רצתה לעזור לשחורים, אבל לא.‬
‫רוזה לא ירדה מהאוטובוס כי פחדה שאחטיף לה,‬ ‫כי היא גנבה את הגבר שלי.‬
‫בסדר.‬
‫ועכשיו תראו…‬ ‫-תראי.‬
‫רוזה פארקס היא סמל של זכויות האזרח.‬
‫היא גיבורה.‬ ‫-את יודעת למה היא גיבורה?‬
‫כי לא נתתי לה לרדת מהאוטובוס.‬
‫לאחר מכן, כל אחד ישב איפה שבא לו.‬ ‫תודו לי. אין בעד מה. ישתבח שמו.‬
‫תודה. השבח למדיאה.‬
‫מדיאה.‬ ‫-נכון, תודה, אבל אני רק אומרת, מותק,‬
‫זה היה נורא שכעסתי עליה‬ ‫ורציתי לריב איתה, נכון?‬
‫אבל יצא מזה משהו טוב.‬
‫תראו איך המעשים שלי‬ ‫הועילו לשחורים, אתן מבינות?‬
‫סיבה ותוצאה.‬ ‫-עשיתי את זה. נכון.‬
‫כשנגיע לטקס הסיום, את צריכה סיבה ותוצאה.‬
‫תפסי את סילביה…‬
‫ותני לה אגרוף בפרצוף בטקס הסיום.‬
‫קדימה. איפה הבריון שלך?‬ ‫תשחררי את הבריון הפנימי שלך.‬
‫אם עשיתי את זה לרוז,‬ ‫גם את יכולה. זה היה מזמן,‬
‫הייתי צעירה וסקסית. הייתי בת 20.‬ ‫-טוב, אם היית בת 20 באותה עת,‬
‫אעשה חישוב מהיר… את אמורה להיות בת 95.‬
‫שחורים לא מתקמטים… אלא אם מתמסטלים.‬
‫צילמתי את זה ב-1955.‬ ‫הינה זה, צילמתי את התמונה.‬
‫בסדר.‬
‫זו הוכחה חותכת.‬
‫- שירות מוניות -‬
‫תודה.‬
‫מהר!‬
‫תודה.‬
‫תנקי את הכלים.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום, קורה.‬
‫מה שלומך? טוב לראותך.‬ ‫-שלום, לורה.‬
‫מה שלומך, גברת אגנס? איך את מרגישה?‬ ‫-אני נבוכה מאוד.‬
‫למה? אין לך סיבה להיות נבוכה, זו לא אשמתך.‬
‫אנו ממש מצטערות.‬ ‫-כן.‬
‫אוכל לדבר עם מדיאה לבד, בבקשה?‬
‫בטח. מדיאה, בסדר.‬
‫תודה.‬ ‫-נצא החוצה.‬
‫בואי, שבי, מותק.‬
‫אפשר לעזור?‬ ‫-בטח, קחי את זה.‬
‫בסדר, תודה.‬ ‫-בואי מכאן.‬
‫טוב לראות אותך.‬
‫מה שלומך, מותק?‬ ‫-שלום, מדיאה.‬
‫מדיאה…‬
‫אני מאוד נבוכה בגלל ליל אמש.‬ ‫-מותק, אין סיבה להיות נבוכה. בסדר?‬
‫הייתי קשישה טיפשה.‬
‫מותק, אל תדאגי.‬ ‫כולנו קשישות טיפשות בשביל מישהו.‬
‫נכון.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫כן… ותודה.‬
‫את יודעת…‬
‫כשאת מזדקנת, הגוף שלך כואב.‬
‫למען האמת, לכן אני משתמשת בזה.‬
‫התעוררתי הבוקר בלי כאבים.‬
‫כן, שרתי ורקדתי.‬
‫כן, גם אני מתעוררת ככה.‬
‫הפטמות שלי היו כמו שני קליעים.‬
‫לא הרגשתי כל כך חיה כבר שנים.‬
‫את רוצה עוד, לא?‬
‫כמו מכורה.‬
‫בסדר.‬
‫אתן לך, אבל את צריכה להיזהר.‬ ‫תקשיבי, זה המפתח.‬
‫קחי קצת קודם, קצת עכשיו וקצת אח"כ.‬
‫קחי את זה במינון נמוך, מבינה?‬ ‫-כן, תודה.‬
‫קחי קצת, אתן לך אחד.‬ ‫-תודה.‬
‫תודה רבה.‬ ‫-רק אחד.‬
‫זה מהמם.‬ ‫-כן.‬
‫את יודעת, אני מכינה את זה בעצמי.‬
‫באמת?‬ ‫-כן,‬
‫יש לי מתכון. אתן לך, אבל תיזהרי,‬
‫כי אם תעשי יותר מדי,‬ ‫תקבלי חמש עד עשר שנות מאסר. תיזהרי.‬
‫תודה רבה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫אני חושבת שנהיה חברות טובות.‬
‫אני מאמינה לזה.‬ ‫אני מחבבת אותך, אגנס בראון.‬
‫"כן, אתה מזיין כוס רטוב…"‬
‫מה? מה זה היה? מה היא אמרה?‬
‫"תביא דלי וסמרטוט בשביל הכוס הרטוב הזה"‬
‫דלי וסמרטוט?‬
‫מותק, אם זה כ"כ רטוב, את צריכה גינקולוג.‬
‫"אני לא רוצה לירוק, אני רוצה לגמוע,‬ ‫אני רוצה להיחנק ולהשתנק‬
‫אני רוצה שתיגע בדבר הקטן‬ ‫שמתנדנד לי בתוך הגרון…"‬
‫לעזאזל, זה אלים.‬
‫אולי היא מנסה לחטוף דלקת בגרון,‬
‫אימי אמרה שאם עושים את זה,‬ ‫לא יכולים לשיר יודל.‬
‫"כן, אתה מזיין עם…"‬
‫הצעירים האלו איומים עם השירים הדוחים שלהם,‬
‫מאיפה זה מגיע?‬ ‫-אני לא יודעת,‬
‫שמעי, מה נהיה מהעולם הזה?‬
‫הצעירים בימינו, זה נורא.‬ ‫-הצעירים מאזינים לזה.‬
‫באם, לא תאמיני למה ששמענו.‬ ‫-מה?‬
‫"אני לא רוצה לירוק, אני רוצה לגמוע…"‬
‫מה את מחפשת?‬ ‫-אני…‬
‫מחפשת את הטלפון שלי.‬
‫"מתנדנד לי בתוך הגרון…"‬
‫הינה זה.‬
‫סליחה. היי, ליל בלאק.‬
‫מה אמרת?‬
‫מתי? הערב?‬
‫כן.‬ ‫-כנראה שרטוב לה ב…‬
‫לא.‬
‫אז מה אתה חושב?‬ ‫-זה נהדר.‬
‫לא נכון.‬
‫אתה כזה פרפקציוניסט.‬
‫כן.‬ ‫-אתה לחוץ?‬
‫כן, מאוד.‬ ‫-די, אתה תהיה מדהים.‬
‫תודה, בנאדם. אתה תמיד בצד שלי.‬
‫תראו אותם מתחבקים.‬ ‫-זה לא חמוד?‬
‫תראו אתכם, תראו את שניכם. אני רואה אתכם.‬
‫- ברכות לבוגר -‬
‫באם!‬
‫את יודעת שזו מנגינה של חתונה, נכון?‬
‫לכן אני שרה את זה.‬
‫עוד מעט הם יגידו לנו שהם מתחתנים.‬
‫ברכותיי. אתם…‬
‫אתה יודע, כשיקראו בשמך בטקס הסיום,‬
‫אני אשיר, "זה סבא שלך…"‬
‫תאבד את האשכים אם תשיר כזה גבוה. שקט!‬ ‫-לא,‬
‫ממש גבוה.‬ ‫-תעשה את זה.‬
‫כן, אני תמיד שר גבוה.‬ ‫-אנחנו בעד.‬
‫תראו את זה, תראו.‬
‫לא.‬ ‫-אלוהים.‬
‫תוודא שנכסה… כן, נכסה את זה.‬
‫מה לעזאזל?‬ ‫-כן.‬
‫אתם נראים טוב. בסדר.‬
‫הצבע הזה יפה לה.‬
‫מה הם עושים פה?‬
‫רציתי שאבא שלי יבוא.‬ ‫הוא אמר שיביא אותה, אז…‬
‫טים.‬
‫זה בסדר.‬
‫לא, זה לא בסדר. מה…‬
‫זה לא מרגיז אותך? מה…‬
‫מה באמת קורה?‬
‫אני בסדר.‬
‫יודעת מה?‬
‫חכי שמדיאה תראה אותו.‬ ‫-שיט.‬
‫זה מה שאמרתי לו,‬
‫"אם אכין סלט כרוב,‬ ‫לא תגנוב את המתכון שלי."‬
‫הינה היא. עכשיו יהיה פיצוץ.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫אני יודעת שאין מצב שהוא חזר לכאן.‬
‫מדיאה, ביקשתי ממנו לבוא.‬
‫למה הזמנת אותו לכאן?‬
‫מה זאת אומרת, ביקשת ממנו לבוא?‬
‫בבקשה. תעשי את זה בשבילי.‬
‫אני לא מכירה אותך ככה, אני לא מחבבת אותך.‬ ‫אנחנו קרובי משפחה, אבל לא קרובים.‬
‫מדיאה.‬ ‫-מה?‬
‫את צריכה עוד שוקולד.‬
‫אכלתי יותר מדי, זו הבעיה.‬
‫הינה היא באה.‬
‫לורה, אפשר לדבר איתך?‬
‫ממש לא, אל תדברי איתה.‬ ‫אין לה מה לומר לך, לעזאזל.‬
‫לורה, נוכל לדבר בפרטיות, בבקשה?‬
‫לא, את מתחתנת עם הגבר שלה בפומבי,‬ ‫למה עכשיו את רוצה פרטיות?‬
‫בואי נדבר כאן,‬ ‫כדי שכולם ישמעו את מה שאת מנסה לומר.‬
‫לורה, רק רציתי לומר שאני מצטערת.‬
‫לא התכוונתי להתאהב בו.‬
‫זה פשוט קרה.‬
‫תסתכלי על הפנים שלי.‬
‫לא אכפת לי.‬
‫מדיאה!‬
‫ביי, ילדה.‬
‫זה הרג אותי, כי לא ידעתי איך לספר לך.‬
‫מותק, אם שכבת איתו, יכולת לשכב גם איתי.‬
‫יש לי את מה שיש לו, אבל גדול יותר.‬
‫ג'ו, שתוק.‬
‫את יודעת שאני אוהבת אותך, נכון?‬
‫קחי את הדבר שאיתו באת ותסתלקו, נמאס לי.‬
‫תגידי לה, מייבל!‬
‫טים, אתה רוצה שנלך?‬
‫לא, אני רוצה שתלכו.‬
‫אני מדבר לבן שלי.‬ ‫-ואני מדבר אליך.‬
‫טים.‬ ‫-אתה חתיכת עלוב…‬
‫דאבי.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-לא, נמאס לי מהליצן הזה.‬
‫ליצן?‬ ‫-ריצ'רד.‬
‫דאבי, למה אתה מתנהג ככה?‬ ‫-נמאס לי ממנו.‬
‫הפיצוץ מגיע.‬
‫עם מי אתה מדבר?‬
‫אני מדבר עם הגבר החוצפן‬ ‫שעזב את משפחתו והשאיר אותה בוכה.‬
‫מותק.‬ ‫-אתה לא מכיר אותי.‬
‫יהיה לי לעונג לפרק אותך.‬ ‫-דאבי, די!‬
‫כן, תפסיק עכשיו!‬ ‫-נמאס לי ממנו!‬
‫מה? ילד!‬ ‫-דאבי!‬
‫תפסיקו!‬
‫לעזאזל!‬ ‫-לא!‬
‫כן.‬ ‫-מספיק!‬
‫אלוהים!‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫החטפת לבחורה הזאת. מה יש לך?‬
‫הוא הכה את לורה.‬
‫הוא הכה את הילדה שלי. מה לעזאזל?‬
‫רגע אחד.‬
‫מותק, את בסדר?‬ ‫-"מותק"?‬
‫"מותק"?‬ ‫-זה מה שהוא אמר?‬
‫את בסדר?‬
‫לא, נראה לי שהוא שאל את טימי.‬
‫כי טימי, אתה לא ה"מותק" שלו?‬
‫למה הוא קורא לה "מותק"?‬
‫את רוצה לספר להם?‬
‫דאבי, לא עכשיו. זה לא הזמן.‬ ‫-הם סיפרו את הסוד שלהם, נספר את שלנו.‬
‫מה תספרו לנו? מה קורה?‬
‫בבקשה.‬
‫אנחנו יוצאים כבר שנתיים.‬
‫אתה…‬ ‫-אתה בטח משקר.‬
‫רגע, מה?‬
‫ידעת על זה?‬ ‫-לא.‬
‫דאבי, מה?‬
‫רגע, מה זה אומר?‬
‫אגיד לך מה זה אומר.‬
‫הם הזדיינו.‬
‫ג'ו.‬ ‫-דוד ג'ו!‬
‫אבוי. אל תכעס על אימך,‬ ‫כי היא נתנה לו סימילאק עם ויטמין ז'.‬
‫קלטתי אותך, לורה. קלטתי אותך.‬
‫כן… עכשיו אני מבינה למה את לא כועסת עליהם.‬
‫כן.‬ ‫-"היא נתנה בתינוק הזה".‬
‫"היא נתנה בתינוק הזה".‬
‫אימא, זה נכון?‬
‫כן, מותק. זה נכון.‬
‫מייבל, אני כל כך מבולבלת, אני לא יודעת…‬
‫אני לא יודעת מה לעשות.‬
‫חשבתי ששני הבנים הם הנאהבים.‬
‫דודה אגנס, אני מצטער. אני אסביר.‬
‫לא, אתה לא תסביר.‬ ‫-דודה אגנס…‬
‫אז אתה ואימא שלי?‬
‫התכוונו לספר לך.‬
‫הוא התכוון לספר לי.‬
‫זה לא בסדר. הוא בגילי,‬ ‫הוא מבוגר ממני בשלוש שנים.‬
‫רגע אחד.‬
‫אתה כועס, נכון, מותק?‬
‫"אנחנו באותו גיל.‬
‫הוא מבוגר ממני רק בשלוש שנים."‬
‫אתה מנסה לעבוד עליי.‬
‫זה אומר שאתם לא באותו גיל.‬
‫לא, זה לא מה שהוא…‬
‫הוא מנסה לעבוד עליי.‬ ‫אני מסטולה, אבל לא עד כדי כך.‬
‫את אומרת לי שאת יוצאת עם התינוק הזה?‬
‫אתה מדבר אליי?‬
‫ריצ'רד, אתה שופט אותי?‬
‫ועוד איך.‬
‫את יוצאת עם ילד.‬
‫מה, לא מצאת גבר אמיתי?‬
‫מסתבר שגם אתה לא גבר והיא עזבה אותך.‬
‫לעזאזל, זה מצחיק.‬
‫אתה עומד שם עם החברה הכי טובה שלי,‬ ‫אבל אתה חושב שזה מצחיק?‬
‫רוצה לדעת מה מצחיק אותי?‬
‫זה שסילביה עזרה לי בגירושים שלי…‬
‫אבל אתה זה שקיבל הכול.‬
‫הינה זה.‬ ‫-תגידי לו, לורה.‬
‫אני איתך. תגידי לו.‬
‫רוצה לדעת מה עוד מצחיק אותי?‬
‫אלך לפירמה שלה‬ ‫ואספר להם מה היא עשתה,‬
‫ושזו רשלנות משפטית.‬
‫ואז אגרור את התחת שלך לביהמ"ש,‬
‫ואקבל את כל מה שמגיע לי.‬
‫ואז נראה מי יצחק אחרון.‬
‫כן, אני יוצאת איתו.‬
‫ובן ה-26 הזה…‬
‫הוא יותר גבר מכפי שאי פעם היית.‬
‫וכנראה יותר גבר מכפי שתוכל להיות.‬
‫הגבר הזה רואה אותי.‬
‫הגבר הזה שומע אותי.‬
‫הגבר הזה הזכיר לי שאני חיה‬ ‫ושאוכל לעמוד בזכות עצמי,‬
‫לפני שתנסה לפרק אותי.‬
‫אולי תוכל ללמוד מבן ה-26 הזה…‬
‫עם התחת העלוב שלך.‬
‫לעזאזל, היא נכנסה בו.‬
‫היא ממש נכנסה בו.‬ ‫-זה נורא.‬
‫היא הראתה לך מה זה, חתיכת תחת.‬
‫הילד הזה…‬
‫-יהיה בעלה.‬
‫מה… רגע אחד.‬
‫מה קרה?‬ ‫-מותק.‬
‫חרא.‬
‫זה לא הזמן ל"חיי שחורים חשובים".‬
‫אל תעשה את החרא הרומנטי הזה.‬
‫בחור, אל תהיה רומנטי… הוא כרע ברך.‬
‫דאבי, בבקשה.‬
‫תגידי שתתחתני איתי.‬
‫תגידי כן.‬
‫ו… קדימה!‬
‫מה לעזאזל קורה כאן?‬
‫אני חושבת שזה מקסים.‬
‫היא מספיק מבוגרת כדי להיות אימו,‬ ‫לא מנצחים במרוץ עם מכונית יד שנייה.‬
‫אבל הוא אוהב אותה.‬
‫מה את מבינה באהבה?‬ ‫לא הצלחת להשיג לעצמך גבר.‬
‫תגידי כן.‬ ‫-אני הולך.‬
‫לא.‬
‫זה מביך נורא.‬
‫מותק, נראה לי שזה "לא".‬
‫הבנתי.‬
‫אני מצטערת.‬
‫היא אמרה, "אני מצטערת".‬ ‫-היא אמרה, "אני…"‬
‫יכולת לומר משהו.‬
‫היא אמרה, "אני מצטערת".‬
‫כן.‬
‫זה כמו "תפוס את הכלה".‬ ‫מה זה היה, לעזאזל? מותק.‬
‫מייבל, תניחי לו.‬
‫זה לא יפה מצידה, צר לי. כרעת ברך, צר לי.‬
‫זה מביך.‬ ‫-היא הייתה יכולה לומר לו משהו. צר לי.‬
‫היא לא רצתה.‬ ‫-צר לי.‬
‫זה לא עניינכם, תאכלו משהו.‬ ‫למה אתם מסתכלים עליו? תאכלו משהו.‬
‫כולם נדחפים למשפחה שלי.‬
‫אתה יכול להעביר לי בירה?‬
‫לורה.‬ ‫-אני לא רוצה לדבר על זה.‬
‫מותק.‬ ‫-תראו, אני אוהבת אותו.‬
‫למה לא אמרת כלום?‬
‫זה מסובך מדי.‬
‫מה?‬
‫תחשבי מה את רוצה לעשות.‬
‫לא התכוונתי לפגוע בו.‬
‫אז את היחידה שיכולה לתקן את זה.‬
‫אז תתקני את זה.‬
‫בואי, מותק.‬ ‫-טוב.‬
‫לא ביקשתי שתביאו את הילדים שלכם,‬
‫זו מסיבה למבוגרים.‬ ‫חצי מבוגרים, לא רק מבוגרים.‬
‫זבובים… הייתי צריכה להחליף תחתונים.‬
‫אגנס… את מצחיקה.‬
‫אני צריכה עוד "שוקולדים".‬ ‫-באמת?‬
‫זה לא משפיע.‬
‫חשבתי לתת לך אחד,‬ ‫אבל תביני משהו ותקשיבי לי טוב.‬
‫השוקולד הזה, צריך להיזהר איתו.‬
‫פעם אכלתי יותר מדי וזה השפיע עליי בבת אחת,‬
‫לאחר מכן מצאתי את עצמי במקסיקו,‬ ‫קשורה לפרד בשם "אריבה".‬
‫כן, מותק. מכרתי טקילה מבין השדיים שלי.‬
‫לא ידעתי מה קרה. אז אתן לך אחד,‬
‫אבל תהיי אחראית למה שקורה לך. הינה.‬
‫רק הפעם.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני לא בטוחה שכדאי, אולי…‬
‫את לא בטוחה…‬ ‫-מה נסגר עם דאבי?‬
‫הוא צריך לחזור לאירלנד. סבא שלו זקוק לו.‬
‫מה?‬
‫זה היה ההסכם.‬
‫כשההורים של דאבי מתו, מנוחתם עדן.‬
‫כן, מנוחתם.‬
‫לא אשכח את מילותיו האחרונות.‬ ‫-מה הוא אמר?‬
‫"לעזאזל, זה אוטובוס".‬
‫כן.‬ ‫-זה הרג אותו.‬
‫כשהם מתו, ההסכם היה‬ ‫שסבא של דאבי ינהל את החווה,‬
‫עד שדאבי יהיה מבוגר‬ ‫ויגיע הזמן שהוא יחליף אותו.‬
‫הזמן הוא עכשיו.‬
‫הוא יודע את זה.‬
‫זה ממש מתוק.‬
‫אבל מה אם ליבו רוצה משהו אחר, מותק?‬
‫זין על הלב שלו.‬
‫לפעמים אני מצטערת שעשיתי שישה ילדים.‬
‫תקשיבי, לילדים האלו יש חיים משלהם, מותק,‬ ‫תני להם לחיות את חייהם.‬
‫אני יודעת, אבל הם חייבים לנו.‬
‫אל תגידי לי שקורה לא חייבת לך משהו.‬
‫היא ועוד איך חייבת לי.‬
‫במשך שנים רקדתי על עמוד‬ ‫כדי לפרנס אותה.‬
‫את יודעת כמה שבבי עץ‬ ‫הוצאתי מהירכיים הפנימיות?‬
‫שבבי עץ?‬
‫כן, לא היו עמודי מתכת פעם.‬ ‫למופקרות ממש קל עכשיו.‬
‫פעם היו לנו רק עמודי טלפון.‬
‫לא ליטשו אותם,‬
‫נאלצת לרכב עליהם ולהסתובב ולקבל כסף.‬
‫ועשיתי את זה, שילמתי את המחיר.‬ ‫החלק הפנימי שלי זוועה.‬
‫אבל שילמתי, אני… תקשיבי.‬
‫עשיתי את מה שצריך ועשיתי את זה.‬ ‫-ובכן,‬
‫הוא צריך לחזור ולנהל את החווה.‬
‫יש לי שאלה.‬
‫מה אם זה לא החלום שלו?‬
‫זין על החלום שלו. הוא צריך לנהל את החווה.‬
‫איך תרגישי אם הוא יישב שם וינהל את החווה,‬
‫יחלוב שוורים ולא ירצה להיות שם?‬
‫פרות.‬ ‫-מה אמרת?‬
‫פרות. חולבים פרות.‬
‫לא חולבים שוורים, אלא פרות.‬
‫מה שלא יהיה,‬
‫למה שהוא יעשה את מה שאת וסבו רוצים,‬
‫אם האושר שלו כאן באמריקה עם הבחורה הזו?‬
‫את יודעת כמה קשה לנהל חווה?‬
‫כמה קשה לזווג בין שור ופרה?‬
‫נאלצתי לתת לשור נשיקה צרפתית פעם.‬
‫הוא רצה יותר, אבל לא הסכמתי. ובכן…‬
‫לא באותה פעם.‬
‫צריך לנקות חרא של פרות.‬
‫הקרבנו המון כדי שהוא יהיה כאן.‬
‫תקשיבי לי.‬
‫ילדים יחיו את חייהם, אם נרצה ואם לא.‬
‫אז תתנגדי להם,‬ ‫או שתעמדי לצידם כשהם עושים טעויות,‬
‫ואם תראי אותם טועים, תעזרי להם. הבנת?‬
‫מדיאה, תודה רבה על השיחה.‬
‫בבקשה.‬ ‫-אבל אני מתעקשת.‬
‫דאבי חוזר לאירלנד איתי.‬
‫אין לי מה לעשות. אתן לך עוד ממתק‬ ‫ונראה מי ילך לאן ועם מי.‬
‫קחי את השקית, מותק. תיהני.‬
‫נראה מי יעזוב.‬
‫תיכנסו הביתה, חם מדי בחוץ.‬
‫אוריד את המחוך.‬ ‫-אני לא בטוחה שכדאי.‬
‫תסלקו את הילדים מהחצר שלי,‬ ‫אני לא מכירה אותם.‬
‫ואם לא הבאתם צלחות, אל תיקחו צלחות!‬
‫אני מאוהב בה.‬
‫מתי התכוונתם לספר לי את זה?‬
‫ידעתי שרצית לצאת מהארון בסיום הלימודים,‬
‫אז רציתי לתת לך את המקום שלך.‬
‫אבל זה לא משנה, היא לא רוצה להינשא לי.‬
‫זה עלוב, בנאדם.‬
‫אתה מכיר אותה ואותי,‬ ‫אתה יודע שאנחנו מתאימים.‬
‫איך אתה יכול להגיד את זה, דאבי?‬
‫שיקרת לי כל הזמן.‬
‫לא שיקרתי לך.‬
‫טוב, אז כשנסעת לסופי שבוע, היית איתה?‬
‫כן.‬ ‫-בסדר,‬
‫נשמע לי ששיקרת לי, לא סיפרת לי.‬
‫היא לא רצתה שאספר, אני רציתי.‬ ‫-אז אתה מאשים אותה?‬
‫לא, אני רק אומר לך.‬
‫אתה יודע מה?‬
‫אין לי מה להגיד לך.‬
‫אתה יכול ללכת.‬
‫טים.‬
‫למה אתה עדיין עומד כאן?‬
‫אני…‬ ‫-לך מכאן.‬
‫אני חבר שלך ואני אוהב אותך.‬
‫אתה אוהב את כל המשפחה שלי.‬ ‫-קדימה, תכעס. מותר לך.‬
‫אני רק…‬
‫רציתי להיות לצידך ולא לאכזב אותך.‬
‫אני מצטער.‬
‫אני חבר שלך ולא הייתי עושה משהו שיפגע בך.‬
‫באמת?‬
‫אני אוהב את אימא שלך.‬ ‫אני מצטער, אבל זו האמת.‬
‫אני הולך.‬
‫איך אתה אומר שלא היית פוגע בי‬ ‫ושאתה אוהב את אימי, באותו המשפט?‬
‫מה נסגר איתך?‬
‫בכל פעם שאני מנסה להתמסטל…‬
‫כן, רגע.‬
‫אני רק תופרת.‬
‫אני לא סובלת את זה. אין לי שקט בבית שלי.‬
‫אפשר להיכנס.‬
‫היי.‬
‫טוב שבאת אליי, ישבתי כאן בחוסר מעשה‬ ‫וחיכיתי שמישהו יבוא לדבר איתי.‬
‫תיכנסי, שבי.‬
‫מה שלומך, מותק?‬
‫אני בסדר.‬ ‫-יופי.‬
‫ובכן…‬
‫נראה שהרסתי את חגיגת‬ ‫סיום הלימודים שלי הבן שלי שוב.‬
‫בהחלט, הרסת את החרא הזה.‬
‫אני סתם צוחקת.‬
‫לא הרסת כלום.‬ ‫כל ההקרבות שעשית למען הילד הזה, לעזאזל.‬
‫הוא יהיה בסדר.‬
‫את בטוחה?‬ ‫-כן, מותק.‬
‫את לא זוכרת את ההקרבות?‬ ‫זה מה שהורים טובים עושים.‬
‫מהרגע שבו התינוק נולד, את מקריבה.‬
‫בגן את מקריבה.‬ ‫מכיתה א' ועד למכללה, את מקריבה.‬
‫אחרי שנתת את כל הזמן לילדים,‬
‫הגיע הזמן שתדאגי לעצמך ותיהני.‬
‫הוא יהיה בסדר.‬
‫את מדברת על דאבי?‬
‫כן.‬
‫ידעתי שמשהו קורה איתך, איך שפיזזת כאן…‬
‫ידעתי שמשהו משמח אותך.‬
‫זה לא קשור אליו.‬
‫את מבינה? כיף איתו.‬
‫אבל אני רק מתחילה ללמוד איך…‬
‫איך לאהוב ולהיות מרוצה מעצמי.‬
‫אז את בדרך הנכונה, ככה זה מתחיל,‬
‫כשאת לומדת להיות מרוצה מעצמך.‬
‫כן, אני פשוט לא יכולה להתחתן איתו.‬
‫הוא צעיר מדי.‬
‫מותק…‬
‫דיברתי עם הבחור הזה, הוא מאוד בוגר.‬
‫את מבינה? נראה שהוא עבר דברים,‬
‫לפעמים טראומה תבגר אותך מהר יותר מבן 50.‬
‫איך פגשת אותו?‬ ‫-ובכן…‬
‫תראי אותך, מחייכת.‬
‫יש שם סיפור טוב.‬
‫זה היה פשוט וקל, אני לא יודעת איפה אני…‬
‫הלכתי לבקר את טים במכללה‬ ‫והבן שלי תמיד מאחר,‬
‫הוא איחר וחיכיתי לו במעונות, אז…‬
‫דאבי היה שם והתחלנו לדבר.‬
‫ואני לא יודעת, זה היה כמו…‬
‫זה היה קסום משום מה,‬
‫זה היה משונה. לא ידעתי את זה אז, אבל…‬
‫פשוט המשכנו לדבר ו…‬
‫ואז הפלקת לו בתחת.‬
‫הפלקת לו בתחת?‬
‫הפלקת לו בתחת ודיברתם בוודו איראני…‬
‫הפלקת בתחת.‬
‫זה רק…‬ ‫-סתם צחקתי, ילדה.‬
‫אני לא יכולה לנהל שיחה כזו עם סבתא שלי.‬
‫זה בסדר. אני יכולה ללמד אותך כמה דברים.‬
‫אבל תקשיבי לי.‬
‫הייתי צריכה לדעת כשראיתי אותו מביט בך,‬ ‫הבחור הזה אוהב אותך.‬
‫כן, אני יודעת.‬
‫אבל דודה־רבתא שלו, אגנס,‬ ‫אמרה שהוא צריך לחזור לאירלנד,‬
‫ולנהל חווה.‬
‫כאילו, חווה. הוא לא אמר לי את זה.‬
‫לא ידעתי שאת יודעת.‬
‫כן… אני יודעת עכשיו.‬
‫אגנס ממש בעניין, רק שתדעי.‬
‫אני לא רוצה שהיא תכעס עליי.‬ ‫-כן, אני מבינה.‬
‫אתם צריכים לנהל שיחה,‬
‫דברי איתו על הנסיעה לאיראן והכול.‬
‫אירלנד.‬
‫זה מה שאמרתי, איירה לנד.‬ ‫-כן, אמרת את זה.‬
‫כן, אבל…‬
‫את יודעת, דברי איתו על זה.‬ ‫אולי תיסעי לשם איתו.‬
‫מה?‬
‫מותק, לפעמים צריך להסתכן באהבה.‬ ‫האהבה שווה את זה.‬
‫את חושבת שכדאי לי?‬
‫מה מחזיק אותך כאן?‬ ‫הילד שלך מסיים את הלימודים,‬
‫הקרבת מספיק דברים למענו.‬
‫המכונית והבית העלובים שלך,‬ ‫לא שווה לשמור אותם.‬
‫אין לך גבר. העבודה שלך על הפנים.‬
‫למה לא לנסוע לשם איתו?‬
‫כן, העבודה שלי די גרועה.‬
‫לא יודעת, אולי החווה יותר גרועה.‬
‫בכל פעם שאישה שחורה הייתה בחווה,‬ ‫זה לא יצא טוב, אז…‬
‫תחשבי על זה. במיוחד באיראן.‬
‫כן, הפעם אני אדם חופשי.‬
‫אבל זה מה שהיית עושה, מדיאה?‬
‫באמת כדאי לי לעשות את זה?‬
‫מה זאת אומרת, מותק? זו אהבה.‬
‫האהבה שווה את זה, כן.‬
‫לא אעשה את זה בגילי,‬ ‫אבל כשהייתי בגילך לקחתי סיכונים.‬
‫לכן חייתי את חיי ללא חרטות.‬
‫יצאתי לשם ועשיתי מה שבא לי.‬
‫לכי ותיהני, רק אל תהרסי לעצמך את החיים,‬
‫אבל לפחות תסתכני באהבה.‬
‫זו אהבה, מותק. זה לא קורה כל הזמן.‬
‫אני מבינה אותך. אני פשוט…‬
‫אני פשוט פוחדת.‬
‫אני מבוגרת ממנו ב-12 שנים.‬
‫לא נראה לי שהגיל מדאיג אותך.‬
‫זה בגלל שברון הלב שלך.‬
‫אומר לך משהו על שברון לב.‬
‫זה יחרפן אותך ולא תרצי לאהוב אף אחד,‬ ‫לא תרצי לבטוח באף אחד אף פעם.‬
‫אבל כשהלב שלך נשבר,‬ ‫בבקשה, תאזרי אומץ ותנסי שוב.‬
‫אם ליבך נשבר, תאזרי אומץ ותנסי שוב.‬
‫אם ליבך ישבר שוב, תאזרי אומץ ותנסי שוב.‬
‫כי אני אומרת לך…‬
‫אם ליבך יישבר שוב, מתישהו תפגשי‬ ‫מנתח לב שיתקן את כל השברים שלך.‬
‫לכן אסור להפסיק, מותק. אסור להפסיק.‬
‫שווה להילחם למען האהבה. שמעת אותי?‬ ‫-כן.‬
‫אני מבינה. ליבך נשבר,‬ ‫את לא בוטחת באף אחד,‬
‫את בונה חומות. אספר לך משהו על חומה.‬
‫היא תרחיק ממך הכול.‬
‫אל תבני חומות, תבני גדרות,‬
‫כדי שתוכלי לראות‬ ‫אם את רוצה אותו, או לא. שמעת אותי?‬
‫את כל כך חכמה.‬
‫תודה. אני יודעת.‬
‫זה הגראס.‬
‫תקשיבי, אגיד לך משהו, אם דיברנו על חכמה.‬
‫כשתתחתני, תגידי "כן" ליותר מאדם אחד.‬
‫כי "כן" לאדם אחד לא יעבוד,‬ ‫צריך לומר את זה לכמה אנשים.‬
‫את מבינה?‬
‫לא.‬
‫מותק, לכן המון אנשים מתגרשים כיום,‬
‫הם אומרים "כן" לאדם אחד.‬
‫טוב, אני מתחרטת שאמרתי שאת חכמה,‬ ‫כי ירדת מהפסים.‬
‫אם היית מסטולה, היית מבינה אותי.‬ ‫אסביר לך את זה.‬
‫כשאת מתחתנת עם מישהו,‬ ‫לאחר עשר שנים הוא יהיה מישהו אחר.‬
‫עשר שנים אח"כ, הוא יהיה מישהו אחר.‬ ‫אנשים מפתחים ומשתנים.‬
‫לכן אנשים רבים מחדשים נדרים,‬
‫כי האדם שהם הסכימו להינשא לו‬ ‫אינו האדם שנמצא איתם עכשיו.‬
‫הבנת אותי?‬
‫קחי סיכון באהבה.‬ ‫-כן, גברתי.‬
‫את תהיי בסדר.‬
‫הבחור צעיר מכדי לדעת,‬ ‫אבל את מבוגרת ומבינה.‬
‫את מבוגרת ומבינה אותי.‬
‫מותק, קחי את הזמן, שמעת?‬
‫אם לא אכפת לך, תפרתי.‬
‫אני… סרגתי…‬
‫סרגתי סריגות ואני רוצה לחזור לזה.‬
‫אכפת לך?‬ ‫-כן.‬
‫תודה. אני אוהבת אותך, אבל…‬ ‫-גם אני.‬
‫את נמצאת פה המון זמן,‬ ‫כבר יותר מיום, אז…‬
‫הגיע הזמן ללכת.‬ ‫-בסדר.‬
‫טוב.‬ ‫-הבנתי שתם הזמן.‬
‫כן, אבל אני אוהבת אותך.‬ ‫-גם אני.‬
‫דברי עם הבחור הזה, שמעת אותי?‬ ‫-טוב.‬
‫טוב. דברי איתו.‬ ‫-בסדר. תיהני מהגראס שלך.‬
‫איך את יודעת?‬
‫את חושבת שלא הרחתי?‬
‫יש לי מרשם כי זה עדיין לא חוקי בג'ורג'יה.‬
‫אל תספרי לאחותך. שוטרת מחורבנת.‬
‫הפארק נסגר בתשע, בן. בתשע.‬
‫עושים "ג'נטלמניקציה" לשכונה.‬
‫כן. ג'נטריפיקציה?‬
‫כן, כשמזמינים אליה ג'נטלמנים.‬
‫כאילו, ג'נטריפיקציה?‬
‫זה מה שאמרתי, ג'נלטמנים.‬ ‫יעשו שכונה עדינה, פעם היא הייתה קשוחה.‬
‫לכן לפעמים אני יורה באוויר,‬ ‫כדי שלא יעברו לכאן ויעשו שכונה עדינה.‬
‫אני אוהבת אותה קשוחה, כמו פעם.‬ ‫-הבנתי.‬
‫הם יבואו ויעלו את הארנונה והכול,‬ ‫ישתלטו על הבית שלך.‬
‫יבנו מגרשי כדורסל, ישנו את השכונה,‬ ‫יבנו בתים יפים בכל מקום.‬
‫אני לא מוכרת כלום.‬
‫ג'נטריפיקציה.‬
‫מה שלא יהיה, אני לא מוכרת.‬ ‫אחזיק את מה שקניתי.‬
‫הבנתי.‬
‫מדיאה, אימא שלי עדיין ערה?‬
‫למה?‬ ‫-אני צריך לדבר איתה.‬
‫לא, לאימא שלך היה יום קשה. לך הביתה.‬
‫מה איתי?‬ ‫-מה איתך? אל תעצבן אותה.‬
‫לא, אני רק רוצה לדבר איתה.‬
‫לך הביתה, תתכונן לטקס סיום הלימודים.‬
‫תשנן את הנאום וזהו, הבנת? אל תדאג לזה.‬
‫הורים הם לא מושלמים.‬ ‫הורים עושים כל מיני טעויות.‬
‫אימך, אביך. ילדים חושבים,‬ ‫"אימא ואבא היו צריכים להיות יותר טובים".‬
‫הם עשו את המיטב רוב הזמן.‬
‫הם גידלו ילדים מבלי שהסבירו להם כלום.‬ ‫לפעמים אנשים עושים כמיטב יכולתם, הבנת?‬
‫כן.‬ ‫-לא היה לך מושג שהם ביחד?‬
‫לא. הוא דיבר עליה הרבה, אבל אני…‬
‫לא קלטתי את זה.‬
‫הוא דיבר על אימא שלך הרבה?‬
‫כן.‬
‫ו…‬ ‫-כלומר…‬
‫ולא חשבת שמשהו קורה? אני רוצה להבין.‬
‫שני סטודנטים מדברים על אימא שלך,‬
‫הוא גבר, ולא חשבת שקורה משהו?‬
‫מותק, למדת משפטים?‬
‫תקשיב לי, עשה לי טובה.‬
‫אל תטפל בתיקים כרגע,‬ ‫אל תעשה תיקים פליליים.‬
‫תטפל בהחלקה ונפילה, משהו פשוט.‬ ‫אל תעשה את זה.‬
‫אלך לדבר איתה.‬ ‫-לא, בן. אמרתי את זה.‬
‫אתה לא תדבר איתה.‬ ‫תלך הביתה ותנוח לקראת מחר.‬
‫כולנו נתגאה בנאום החגיגי שלך. הבנת?‬ ‫-אני…‬
‫אלך לישון אצל חבר,‬ ‫אני לא מסוגל לראות את דאבי עכשיו.‬
‫קדימה. לך הביתה. קדימה.‬
‫עזוב את הכדורסל,‬ ‫שלא יגידו שגנבנו אותו מ"אנשי הג'נטרי".‬
‫אנשי הג'נטרי שמנסים לגנוב הכול.‬
‫תפתח את השער לגברת.‬ ‫-כן, גברתי.‬
‫תמשוך אותו ככה.‬ ‫-ככה?‬
‫כן, לא אוכל לצאת משם. כן, תמשוך ככה.‬
‫התחת הזה לא יעבור שם.‬
‫לך הביתה.‬ ‫-טוב.‬
‫דרק ריד.‬
‫טורי אדוארדס.‬
‫איזה טקס ארוך. אהבת את השמלה שלי?‬
‫גברת מדיאה, את נראית נחמד מאוד.‬
‫תודה, מותק. תודה רבה, אני מנסה.‬
‫קיבלתי אותה מאריתה פרנקלין.‬
‫היא מקסימה.‬ ‫-כן, היא הורישה לי אותה,‬
‫היא… אריתה הבינה באופנה.‬
‫ואו.‬ ‫-היא הורישה לי אותה לאחר מותה.‬
‫באמת?‬ ‫-כן, בהחלט. מה שלום אימך?‬
‫יש לה קשקושים…‬
‫קשקושים בתחתונים.‬
‫טוב, תחתונים.‬ ‫-היא תהיה בסדר.‬
‫מה נשמע, אגנס?‬
‫אני בסדר.‬
‫לא נראה לי שאת נהנית עם הפרצוף החמוץ הזה.‬
‫לא. זה לא נכון.‬
‫כדאי שהדבר הזה יגמר מהר וכולנו נעלה למטוס.‬
‫כולל דאבי.‬
‫נהיה קר כאן בשמש החמה.‬
‫אני מצטערת שלא נהנית.‬ ‫-כן נהניתי, אבל…‬
‫לא ציפיתי לזה.‬
‫"זה"?‬ ‫-רגע, זו הילדה שלי.‬
‫זהירות.‬
‫דאבי אומיילי!‬
‫כן!‬
‫אני גאה בו.‬ ‫-כל הכבוד, דאבי.‬
‫קדימה, דאבי!‬
‫בסדר, הינה זה בא.‬
‫הוא אפילו לא מסתכל עליו.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫הרסתי גם את טקס הסיום שלו.‬ ‫-לא נכון.‬
‫לא הרסת כלום. הילד יהיה בסדר,‬ ‫הוא צריך לשמוח. כל הכסף שהוצאנו,‬
‫על הלימודים שלו… אני הוצאתי,‬
‫שלושים ושבעה דולר ו-49 סנט‬ ‫על הלימודים שלו.‬
‫טימות'י מרשל!‬
‫כן!‬ ‫-עשית את זה!‬
‫זה הילד שלי!‬
‫כן!‬ ‫-קדימה, טים!‬
‫צילמתם תמונה? תחייך.‬ ‫-כן.‬
‫הוא חייך? הוא קיבל את הדיפלומה?‬ ‫-כן.‬
‫נהדר, כי אלך לקרוע לה את התחת.‬
‫מדיאה, שבי במקומך.‬ ‫אל תעשי את זה בטקס הסיום.‬
‫כן.‬ ‫-אל תעשי את זה.‬
‫כבר הרסת שתי ארוחות ערב.‬
‫אלוהים.‬ ‫-את חייבת להתפרע בכל מקום?‬
‫בראון, אתה יודע מה הרסת?‬ ‫-מה?‬
‫את התיאבון שלי,‬ ‫בגלל החליפה המכוערת שלך. תהיה בשקט.‬
‫די, מדיאה. הוא צריך לנאום.‬
‫די לדבר אליי כאילו שאני ילדה, קורה.‬
‫לא התכוונתי…‬ ‫-אני אצליף בך.‬
‫אני לא מתכוונת לדבר איתך כמו לילדה, מדיאה,‬ ‫אבל זה יום גדול לנכד שלי.‬
‫איך שהיא מתנהגת…‬ ‫-תשתקי.‬
‫כעת אנו שמחים להציג‬ ‫את הסטודנט המצטיין במחזור הבוגרים,‬
‫טימות'י מרשל.‬
‫כן! הסטודנט המצטיין!‬ ‫-נכון!‬
‫הסטודנט המצטיין!‬ ‫-זה הבן שלי!‬
‫קדימה!‬ ‫-זה הבן שלי!‬
‫הוא עומד לנאום.‬ ‫-הוא שלי.‬
‫לא, זה הבן שלך. הוא אומר שזה הבן שלו.‬
‫הוא לא הבן שלך.‬
‫לא עשית שום דבר בשביל הבן שלך. שקט.‬
‫רגע, הוא לא נושא את הנאום?‬ ‫-הוא קרע אותו.‬
‫מה הוא יגיד עכשיו?‬
‫אולי הוא שינן אותו.‬
‫הוא שינן אותו.‬ ‫-אולי.‬
‫התכוונתי לעלות לכאן ולדבר על החיים…‬
‫ועל כל הדברים הגדולים שמצפים לנו.‬
‫על משרות, על תקווה.‬
‫אבל ביומיים האחרונים, חבר'ה…‬
‫החבר הטוב ביותר שלי שיקר לי.‬
‫ובכן, אלו לא היו שקרים.‬
‫הוא ואימי הוליכו אותי שולל.‬
‫אוי, לא.‬
‫לא ידעתי שהם יוצאים.‬
‫אלוהים.‬
‫הוא חושף…‬ ‫-הוא חושף את העניינים שלנו.‬
‫הוא לא חייב לומר את זה.‬
‫את מצלמת את זה?‬ ‫-כן, לעזאזל.‬
‫במשך כל ליל אמש כעסתי.‬
‫כעסתי עליהם.‬
‫כעסתי בגלל שלא ידעתי.‬
‫ואז הבנתי שגם אני…‬
‫שומר סוד, לפחות…‬
‫חשבתי שזה סוד, כל המשפחה שלי כבר ידעה.‬
‫כן, ידענו.‬
‫תראו, אני גיי.‬
‫וממש דאגתי לגבי מה שהם יחשבו.‬
‫לא היה לי אכפת ממה שאני חשבתי.‬
‫כשיצאתי מהארון הם נתנו לי המון אהבה,‬
‫והבנתי שאני בר מזל, כי יש לי אותם.‬
‫אז כשאנחנו מתחילים את העתיד הוורוד שלנו…‬
‫אני רוצה להודות לאימי,‬
‫שתמיד אהבה אותי.‬ ‫-כן.‬
‫עמדה לצידי, עבדה…‬
‫עשתה הכול כדי לעזור לי ללמוד במכללה.‬
‫ולאבא שלי…‬
‫תודה.‬
‫הוא לא עשה כלום בשבילך!‬
‫מדיאה!‬ ‫-מה?‬
‫אני מסכים.‬
‫למרות שהם התגרשו והוא היה חסר אמצעים,‬
‫הוא ניסה לתמוך בי.‬
‫ו…‬
‫לחברי הטוב ביותר, דאבי,‬
‫שמעולם לא שפט אותי,‬
‫אלא תמיד היה חבר.‬
‫למרות שהוא ניהל רומן סודי עם אימי.‬
‫לעזאזל!‬
‫למה הוא חוזר על זה?‬ ‫-כאילו…‬
‫כי זה נכון.‬ ‫-הוא התפרפר.‬
‫הוא מדבר יותר מדי.‬ ‫מה שקורה בבית נשאר בבית.‬
‫אמן.‬
‫חשבתי איזה מין בחור הוא,‬
‫הוא בוגר. הוא אדם טוב.‬
‫וחשבתי לעצמי,‬
‫כמה מזל יש לי…‬
‫ששני האנשים האהובים עליי בעולם,‬
‫מצאו זה את זה בזכותי.‬
‫האם הייתי מעדיף לדעת?‬
‫כן.‬
‫אבל… אני בסדר עם זה.‬
‫אני רוצה להתנצל בפניהם על ההתנהגות שלי.‬
‫עתיד הוא לא עתיד ללא עבר.‬
‫ואני אסיר תודה על כך שיש לי משפחה.‬
‫מסבתא־רבתא שלי, מדיאה.‬
‫סבתי קורה, מר בראון,‬
‫דודה אלי, דודה באם.‬
‫וכמובן…‬
‫דוד ג'ו.‬ ‫-מותק, ג'ו לא כאן,‬
‫הוא מסטול מכדי לבוא.‬
‫אני רק רוצה לומר לעולם ש…‬
‫אני אוהב אותם‬ ‫ואני אסיר תודה על כך שנולדתי להם.‬
‫וכשנתחיל את העתיד הזה,‬
‫אני מתחיל את עתידי על כתפיהם‬ ‫של אנשים רגילים שעובדים קשה,‬
‫שהיו מעוטי יכולת.‬
‫בשבילי הם ענקים…‬
‫ואני אוהב אותם בכל ליבי.‬
‫תודה.‬
‫מקסים.‬
‫תודה, ישו.‬ ‫-כן.‬
‫הללויה.‬
‫זה היה אחלה. זה היה מקסים.‬ ‫-זה היה מקסים.‬
‫בהחלט.‬ ‫-כן.‬
‫היי.‬ ‫-היי, בוא איתי.‬
‫חשבתי שהסוד הגדול הוא שלי.‬
‫לא רצינו לפגוע בך, מותק.‬
‫את אוהבת אותו?‬
‫כן. בהחלט.‬
‫אתה אוהב אותה?‬
‫כן, בהחלט.‬
‫הייתם צריכים לספר לי.‬
‫אני יודע. אני מצטער.‬
‫אנחנו מצטערים. אני מצטערת.‬
‫תראה, באמת שהתכוונו לספר לך.‬
‫אל תתנצלו, אני…‬
‫אני יודע איך זה לשמור סוד,‬
‫ועכשיו טוב לי שהמשפחה שלי יודעת.‬
‫ואני…‬
‫לא רוצה שתסתירו את זה.‬
‫אני גאה בך עכשיו ולתמיד. בוא הנה.‬
‫אני אוהב אותך.‬ ‫-גם אני.‬
‫לא אקרא לך "אבא". אין מצב.‬ ‫-אין צורך.‬
‫ואם תפגע בה…‬ ‫-היי.‬
‫לא אעשה את זה.‬
‫אבל זה לא משנה, היא לא תתחתן איתי.‬
‫מה? אימא, אמרת שאת אוהבת אותו. מה הבעיה?‬
‫הוא צריך לחזור לאירלנד.‬
‫דודה־רבתא שלו הבהירה לי את זה.‬
‫מה?‬
‫לכן סירבת?‬
‫ובכן, אני לא רוצה שנגרום לקרע במשפחה שלך.‬
‫אבל…‬ ‫-שלום, דאבי. ברכותיי.‬
‫אתה גאווה למשפחה שלך ולכל אירלנד.‬
‫תודה, דודה אגנס. אני צריך לדבר איתך.‬
‫לא נותר מה לומר, אני שמחה להיות כאן.‬
‫ואני שמח שאת כאן.‬ ‫-יפה מאוד.‬
‫אימא, תני לדאבי לדבר, בבקשה.‬
‫תודה, קאת'י. אני…‬ ‫-קדימה, תגיד את מה שרצית לומר.‬
‫ידעתי שאני…‬ ‫-רק רגע.‬
‫ישו.‬ ‫-שכחתי את כרטיס הברכה שלך.‬
‫זו מתנה לסיום הלימודים. תפתח.‬ ‫-מה…‬
‫מה זה?‬
‫זה הכרטיס שלך לאירלנד.‬
‫מבוטל.‬
‫אבל…‬ ‫-אבל כלום.‬
‫דאבי, אתה יודע שאני רוצה שתחזור הביתה,‬
‫אתה יודע שאני מכבדת‬ ‫את המסורת המשפחתית, אבל…‬
‫אישה חכמה אמרה לי,‬
‫"ילדים צריכים לחיות את חייהם.‬
‫הם צריכים להחליט בעצמם."‬
‫ואז היא אמרה משהו על מופקרת שחורה…‬
‫זה לא קשור.‬
‫העניין הוא…‬
‫החיים שלך כאן, בן.‬
‫אני חושבת שגם האושר שלך כאן.‬
‫זה כל מה שאני רוצה בשבילך.‬
‫זה טוב, זה…‬
‫זה כל כך טוב.‬
‫אז לא אכפת לך שנתחתן?‬
‫זו לא שאלה לדודה אגנס,‬
‫זו שאלה לגברת היפה הזו.‬
‫מה יש לך לומר?‬
‫לורה.‬
‫אל תכרע ברך שוב,‬
‫היא כבר אמרה "לא".‬
‫כן, כבר הבכת את עצמך פעם אחת.‬
‫אולי תשתקו?‬ ‫-אבל קורה…‬
‫זה בזבוז זמן.‬ ‫-הוא יכול להציע נישואין לבתי.‬
‫אני לא רוצה שהוא יביך את עצמו.‬ ‫-אני אצלם.‬
‫שקט. קדימה, מותק.‬
‫תעשה את זה.‬ ‫-חנפנית.‬
‫נראה לי שהיא תסכים.‬ ‫-לורה…‬
‫האם תינשאי לי?‬
‫כן.‬
‫כן!‬ ‫-כן!‬
‫כן, אנחנו נתחתן איתך!‬
‫אני רוצה שתחתנו,‬
‫ותעשו את זה בטקס "מזרנים" קדוש.‬
‫מה תגידי לסבא שלו?‬
‫כלום.‬ ‫-כלום?‬
‫סבא שלו בכלא.‬
‫הוא נתפס בחדר מלון עירום עם כבשה שיכורה.‬
‫תשתקי… מה? כבשה?‬
‫זה מגעיל.‬ ‫-כן.‬
‫הוא הכניס את הכבשה בעצמו?‬
‫לא, זה היה…‬
‫פגישה עיוורת.‬
‫ראיתי את הסרט הזה ואת ההמשך.‬
‫אני אוהב אותך, דודה אגנס.‬
‫אני יודעת, בן, ואני אוהבת אותך.‬ ‫-ברכותיי.‬
‫עכשיו, יש לנו טיסה. קאת'י, בואי.‬
‫זה ממש נחמד.‬ ‫-תבורכו, אני כל כך גאה בכם.‬
‫לורה.‬ ‫-איפה מדיאה?‬
‫היא שם, ישנה.‬
‫אלך לומר שלום. קאת'י, בואי.‬
‫חכי כאן.‬
‫מותק, אני כל כך גאה בך.‬
‫אעשה את החתונה שלכם.‬
‫כן.‬
‫ג'יי… תודה, ג'יי.‬
‫מדיאה.‬
‫הבהלת אותי, נרדמתי בגלל האינדיקה.‬
‫זה נגמר?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר.‬
‫אנחנו צריכות להגיע למטוס.‬
‫אתן לדאבי להישאר.‬
‫ידעתי, זה הדבר הנכון.‬ ‫ידעתי שתעשי את הדבר הנכון.‬
‫מדיאה, תודה רבה.‬
‫את יודעת להכניס אורחים, תודה על השיחות.‬
‫אני מכניסה את האורחים?‬
‫מכניסה… את האורחים.‬
‫מופקרות מכניסות את האורחים, הבנתי.‬
‫תודה על השיחות ו…‬
‫תודה על המתכון.‬
‫אין בעד מה. אל תלכי לכלא,‬ ‫תקבלי חמש עד עשר שנים אם תגזימי.‬
‫מתי תטוסי מעבר לים? בואי לבקר אותנו.‬
‫יהיה נחמד לעשות לך סיור,‬ ‫אקח אותך לכל מקום.‬
‫אולי גברת בראון ומדיאה יעשו את אירופה.‬
‫בשמחה.‬
‫אשמח להראות לך את אירלנד האהובה.‬
‫דיברת על איראן, אני לא יכולה לנסוע לאיראן.‬
‫אירלנד.‬ ‫-כן, יש יותר מדי חול באיראן־לנד.‬
‫לכל הרוחות.‬
‫מה שתגידי.‬ ‫-כן.‬
‫טוב, כדאי שאלך.‬ ‫-כן.‬
‫תודה על הכול.‬ ‫-טיסה נעימה.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫תקשיבי, תודה רבה מעומק הלב.‬ ‫אני מעריכה את זה.‬
‫תודה.‬ ‫-אני מסטולה, אחרת הייתי מלווה אותך.‬
‫אני הולכת.‬ ‫-טוב, אחפש את המדרגות.‬
‫לכן נרדמתי, כי אני מסטולה.‬
‫טוב.‬ ‫-אני אוהבת אותך.‬
‫גם אני אוהבת אותך.‬ ‫-גם אני אוהבת אותך.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי, אגנס.‬
‫אני רוצה לומר שלום.‬ ‫-אמרת, מותק.‬
‫כן?‬ ‫-פעמיים. טוב, את נדבקת אליי. ביי.‬
‫מייבל, על מה חלמת?‬
‫מותק…‬
‫היה לי "טוב טוב".‬ ‫-באמת?‬
‫כן!‬
‫מה יותר טוב?‬
‫כדאי להוסיף עוד ריקוד "סוואג"‬ ‫ב"שיכורה מאוהבת".‬
‫כן, אני מסכימה.‬
‫נביא את כל המחלקות.‬
‫אנשים שלא ראו את המופע,‬
‫כשרואים מההתחלה, האווירה לא ממש ברורה.‬
‫למה היא עוברת לפניי?‬ ‫אני מדברת ואת עוברת לפניי?‬
‫כן, אני איתך. בסדר.‬
‫אז נביא את כל המחלקות‬ ‫ונרגיש את האנרגיה של כולנו.‬
‫מה השעה?‬
‫שש וחצי.‬
‫בסדר.‬
‫ומתי אנחנו הולכים?‬
‫בשמונה.‬
‫זה מספיק זמן, נספיק עוד דברים.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫בסדר. קדימה, בואו נתחיל.‬
‫אלוהים, אנחנו מודים לך על הברכה…‬
‫כי אנו יכולים לעשות‬ ‫את מה שאנחנו אוהבים עם כל ה…‬
‫האנשים היפים האלו.‬
‫לא כולם, כמה מהם יפים.‬
‫אבל אנחנו רוצים להודות לך על הרגע הזה,‬
‫כדי לומר להם שאם הם יפספסו בקצב,‬
‫הם יחטפו בקצב. אז אמן והללו…‬
‫תודה לכולכם על מאצ'לה.‬
‫אנחנו רוצים לוודא‬ ‫שאתם עוברים על כל הצעדים,‬
‫כי חמישה או תשעה מכם‬ ‫מפספסים בין 11 ל-12 אבל…‬
‫זה קצת גרוע כרגע, אבל תקלטו את זה.‬
‫אני רוצה שתדעו‬ ‫שאני מעריכה את כל מה שאתם עושים.‬
‫אני לא מסוגלת לנשום ככה,‬ ‫אבל אני מעריכה את מה שאתם עושים.‬
‫אבל… זה יפה. אנחנו אנשים יפים,‬
‫אני אוהבת את היופי‬ ‫של האנשים היפים, של כולנו ביחד.‬
‫זה כל כך טוב.‬
‫תפסיקו למחוא כפיים, לעזאזל.‬
‫לכן אתם לא לומדים, אתם לא מפסיקים‬ ‫למחוא כפיים ולא לומדים את הצעדים.‬
‫אם אומר "אחת, שתיים, שלוש, ארבע, חמש",‬ ‫זה מה שתעשו.‬
‫תעשו "אחת, שתיים, שלוש, ארבע, חמש".‬
‫תלמדו משהו.‬
‫תלמדו משהו, ילדים.‬
‫אני מנסה ללמד אתכם,‬ ‫כדי שתהיו מוכנים לעתיד.‬
‫אחת, שתיים, שלוש, ארבע, חמש.‬
‫צריך לנסות. אחת, שתיים, שלוש, ארבע, חמש.‬
‫תראו לי. אחת, שתיים, שלוש, ארבע, חמש.‬
‫טוב, אתם מוכנים.‬
‫אז נרגיש את האנרגיה של כולנו‬ ‫ופשוט נעשה את זה, בסדר?‬
‫נעשה את זה.‬ ‫נרגיש את האנרגיה ונעשה את זה.‬
‫טוב? בסדר.‬
‫הלך לי הקול. טוב.‬
‫צריך לתקן את האנרגיה,‬ ‫כדי לעשות את זה כמו שצריך, ה-"הו" ו"הא",‬
‫צריך לוודא שהכול מסתדר, כי…‬
‫כן, אני לא מרגישה את זה.‬
‫אני לא מבינה.‬ ‫אתם רוצים הערות, אבל אתם לא עונים.‬
‫אם תענו להערות שלי,‬ ‫אם "תתגבו" להערות שלי, אז נעשה את זה.‬
‫לא הגיוני שאמשיך להעיר,‬ ‫אם לא תגיבו להערות שלי.‬
‫אתם צריכים לענות להערות.‬
‫מדיאה!‬
‫אז עשינו חזרות במשך ארבע שעות, לפני ש…‬
‫עלינו לבמה,‬
‫ואז עשינו חזרות במשך ארבע שעות נוספות‬ ‫לאחר שסיימנו את המופע,‬
‫כדי לראות את הטעויות שלנו.‬
‫תרגום כתוביות: ליאת בר־און‬