Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
A NETFLIX ÉS A TYLER PERRY STUDIOS BEMUTATJA
- Madea! Ezt nem fogod elhinni. - Aha.
Ezt nem fogod elhinni.
- Nézd már, mit művel Brown! - Mit?
Arra készül, hogy felégesse az egész nyavalyás környéket.
Menj, és szólj neki, hogy túl sok az a gyújtófolyadék!
Mi ütött Brownba?
Ki nem megyek.
Vegyi tüzet fog okozni. Szerinted vegyi tűzbe vágyom?
Épp elég volt belőle 1972-ben, a fúrótornyon.
Összeégett a tököm.
Joe, hol fogsz lakni, ha felégeti a házat?
A bő ruhád alatt, mint a többi flótás.
Nem is értem, miért hagytam, hogy nálam lakj.
Mert egyedül nem bírnád kifizetni a rezsit.
Fogadjunk? Tudod, mit tennék?
Kofferbe zárnálak, hogy megrohadj a padláson,
és felvenném a járadékaidat,
amíg a fehérek rá nem jönnek, mi lett veled.
Igazad van. Odamegyek.
Ajánlom is!
Itt azt teszed, amit én mondok!
Nekem itt kell gályáznom a konyhában, mintha szolga lennék.
- Brown! - Mi van?
- Mit csinálsz? - Tüzet gyújtok.
Nagy tüzet gyújtok a dédunokám diplomaünneplős grilljéhez.
A füstölt oldalashoz nagy tűz kell.
Így mindjárt pukkra vágod magadat.
Nem, Joe. Ha így…
Így kell szentelt húst készíteni. Te készítettél már?
Jó nagy kemencetűz kell hozzá.
- Hát, ez olyan lesz. - Brown, így csak…
A cipőmet hagyd békén!
Benzint locsolsz rá. Meghibbantál!
Így kell csinálni. Ha nem segíteni jöttél, menj be!
Jó, rendben, segítek.
- Van gyufád? - Van. Tessék!
- Kösz! - Kérnék valamit.
- Mit? - Imádkozz!
- Jó. - Bemegyek. Utána gyújtsd meg!
- Oké. - Tessék!
- Add ide! - Jó.
Így készül a hús. Nedves füst kell hozzá.
Mind a tíz ujjad meg fogod nyalni utána.
Mabel!
Még kell neki egy kicsi.
Kérdeznék valamit.
Tudom, grillezett oldalast, babos sertést
meg miegymást akarsz a fiú diplomaosztója alkalmából,
de egy sült ürgének is jut elég hely?
- Mi van? - Brown mindjárt…
Mi a fene?
Mit mondtam? Lángol.
Atyám! Lángol.
Mi a fene van? Hékás, fiam!
Tényleg lángol ez a barom.
Lángol.
Hát normális vagy te?
Basszus!
Lángolok!
Várj! Jövök.
Na jó, eloltom a tüzet.
HELLUVA
Mi az ördög?
Mondtam, hogy ne vidd túlzásba a gyújtófolyadékot!
- Brown! A búbánatba! Brown! - Vizet! Segítség!
A jó életbe!
- Segítség, égek! - Még leégeted a fámat.
Te a fa miatt aggódsz?
Oltsa már el valaki!
Kapd el a grabancát!
- Rajta! - De tüzet adott.
- Gáncsold el! - Jól van már, banyek!
Segítség!
Joe!
Segítség!
Veszel nekem egy másik fát!
Dehogy veszek! Hisz itt lángolok a földön.
Remélem, az Key füve. Akkor nincs gond.
Nemrég ültettem ezt a fát.
A francba! A víz sincs ingyen.
Fogd már be, az istenit!
Segítség!
Segítsd fel!
Lediplomázunk. Hihetetlen, nem?
Nem, haver. Irtó sokat tanultunk.
Te jól nyomtad.
És te is.
Én úgy-ahogy, de te évfolyamelső voltál.
Hát, ez igaz.
Menjünk a dédmamádhoz! Oké? Gyerünk!
Hova rohansz, haver? Nézd…
Csak hétkor kezdődik a vacsi. Időben odaérünk. Zsír lesz.
Nem én rohanok: te vagy ráérős. Tudom is, miért.
- Nem akarod elmondani nekik. - Nem hát.
Nem akarlak nyaggatni, de 2021-t írunk. Végzősök vagyunk. Mondd el nekik!
Igazad van, haver, csak…
Az én családom különös, oké?
Na és az enyém?
Apám nyugat-indiai, anyám ír származású,
én meg apám haláláig Hollandiában éltem.
És mivel anyám már rég elhunyt,
Írországba mentem anya nagynénjéhez,
majd itt jártam a feketék híres egyetemére.
Na, kinek van különös családja?
- Igaz. - Davi a nyerő.
- E téren lekörözöl. Igazad van. - Köszönöm!
Majd bemutathatnál nekik.
Azért azt ne siessük el!
Én legyek őszinte a családommal, de te nem bírsz az lenni a nénikéddel?
- Jól értem… - Nem, ez teljesen más.
- Oké. - Az anyukád meg fogja érteni. Tudom.
- Igen, de apám nem fogja. - A pokolba az apáddal!
Davi, miért gyűlölöd ennyire az apámat?
Ez kérdés azok után, amit anyáddal és veled tett?
Ezért nem mesélek neked többet.
Te nem felejtesz.
Figyelj, apám is ott lesz ma este.
Csak egyet kérek tőled: ne kapj össze vele!
Oké? Rendben?
- Meleg van ma. - Nekem melegebb napom volt, Cora.
- Tényleg? - Nem fogod elhinni, mi történt.
Brown majdnem megsütötte magát, a picsába is!
- Joe bácsi! - Miva?
Nem akarok pokolba menni, Cora.
A pokolba is, dehogy akarok!
A híres grillezett csirkémhez gyújtottam tüzet,
aztán bumm, lángra kaptam.
- Tessék? - Sajnálom a csirkéket.
- Sajnálom őket. - Miről beszélsz?
Felgyújtotta magát.
Fekete sügér lett. Nem eszik több csirkét.
- De… - Benzint locsolt rá.
- Tessék? - Egy egész kannát.
Nagy tüzet akartam rakni, Joe.
- Várjunk csak! - Jól össze is égetted magad.
- Jól vagy? - Igen. Kösz a kérdést!
Jól vagyok, bár fáj a térdem. Meg kell nézetnem.
- Browntól kérdeztem. Jól vagy? - Ja!
Igen. Illetve is-is. Nem vagyok jól. Mintha a pokolba mentem volna.
- A pokolba… - Igen, és ott volt Madea.
Azt mondtam: „Ez a hely nem nekem való.”
Nesze!
Most bezzeg hozol neki vizet!
- Igen. - Kuss legyen!
Már megégtem.
- Szia! Mizújs? - Szia, Madea! Ezt átvennéd?
Csini vagy. Nem veszek át semmit. De tetszik a rucid.
Igazán átvehetnéd.
Talán londinernek nézek ki?
Két-három londinernek is, ha engem kérdezel.
- Londinereknek néz ki. - Nem…
Lóerőnek néz ki.
Vigyázz a szádra! Fogd be, ha kedves az életed!
Fogd be, amíg még megvannak mogyoróid! Vagy mogyorótörőben végzik.
- Uramatyám! - Joe!
Madea, én mindent megvettem, ami kell.
Neked csak át kell venned. Sokat furikáztam ám!
Tudom én azt!
Akárhányszor boltba megyek, leég valami, vagy zárva van a tüntetők miatt.
Miért nem égették fel az egész környéket?
Kinek kell az a bolt?
Mindent fel kell gyújtanunk a környéken.
Minek felgyújtani a saját környékedet, csak mert idegesít valami?
Annak mi értelme, amit a kopók tesznek a feketékkel?
- Gyújtsanak fel mindent! - Felpofozom.
Örülök, hogy a templomot nem égették fel az utcában.
Így van. Hála istennek, a templom nem égett le!
- Halleluva! - Igen.
- Halleluva! - Igen!
Hála istennek, a templom megmaradt!
Örülök, hogy örülsz a templomnak.
- Aha. - Szép.
- Nem érdekel a templom. - Tessék?
Mellette van a kedvenc italboltom.
Jobban érdekel az italbolt, mint a templom? Ez helytelen.
Dehogy helytelen! Nem érted.
Jézus, az Úr, a Mindenható borrá tudja változtatni a vizet.
- Igen. - Igen.
Én a boltban veszek magamnak.
Dicsérjétek az Urat!
Tessék? Elég a sületlenségekből! Vacsorát kell főznünk.
Ne aggódj!
Ma a Vörös Homárba megyünk, holnap meg itt grillezünk.
Csípem a Vörös Homárt. Sokat járok oda B-vel.
B-vel? Ki az a B?
Hagyjuk!
Ezt add ide! Menjünk be!
Mabel ránk hozta a szúnyogokat!
Nem fognád be? Hozzátok ide a cuccokat a kocsiból!
- Indulás! - Jó ötlet.
Gyerünk! Készülődjünk!
- Jó. - Rendben.
Szaporán! Hozzátok…
Mi van a ruhád hátuljával, Brown?
Kint van a hátsód.
Akkor ezért ilyen szellős!
Biztos megégett. Kilátszik valami?
Minden kilátszik.
Kilátszik valami?
Igen. Takard el a hátsódat!
Milyen szőrös! Borotváld meg!
- Kilátszik? - Kész páviánfenék.
- Kilátszik? - Uramatyám!
Igen, kilátszik. És borzalmas.
Nem tudom, Cora honnan szerválta a székeket.
- A templomból… - Kaja!
Hozom.
Vidd a táskákat a kertbe!
Oké. Joe, miért nem szóltál, hogy kilátszik a seggem?
Próbáltam nem nézegetni a fingtartódat…
Na jó.
Mindjárt megfingatlak, ha így beszélsz velem!
Mit hajolgatsz itt?
Rendezkedem, Joe!
Rókáznom kell miattad. Mindjárt kidobom a taccsot.
- Hozd és állítsd fel a székeket! - Csináld te! Én rád se bírok nézni.
- De nem… - Csitulj el!
- Mi van? - Csend legyen!
- A cajun konyha illata. Mi készül? - Hahó!
- Szia, drágám! Hogy vagy? - Jól.
Szia, édes, Joe vagyok. Bak a csillagjegyem.
- Én Mr. Brown vagyok. És… - Egy seggfej.
- Oroszlán. - Oroszlán.
Hogy s mint, Mr. Brown és Mr. Joe?
Várjunk! Te tudod a nevemet?
Hát persze.
Igen, ő Sylvia.
Igaz, édes. Bocsánat! Már emlékszem, a Coachella fesztiválon…
- Nem. - Ajjaj! A Superbowlon?
All-Star-hétvégén?
- Szexi vagy. Hogy hívnak? - Mindjárt elhányom magam.
- Joe! - Bárcsak tükör lennék!
Akkor magamat láthatnám benned.
- Komolyan beszél? - Nem állítanád le?
- Joe! - Igen?
- Ő a másodunokahúgod. - Mi van itt?
A rokonod.
„A másodunkahúgom”? Az meg mi?
Én alabamai vagyok. A lányom után már nem számít.
- Az unokahúg már rendben van. - Úristen!
Joe, ez nevetséges.
- Menjetek be! - Én nem vérfertőzésért jöttem.
- Viszlát! - Örömmel viszontlátlak.
Menj csak be!
Ejha, hogy illegeted a…
Vigyen el a rosseb, Brown!
Mi van?
A kurva életbe!
- Sziasztok! - Most nézd meg!
Ezt nézd! Szia, drágám! Hogy vagy?
- Szia, anyu! - Szia!
Ülj le, Sylvia!
Köszönöm!
De jól néztek ki!
- Köszi! - Együtt jöttetek?
Igen. Mondtam neki, hogy megoldom, de erősködött, hogy elhoz.
Hogy ne azzal a régi kocsival jöjj.
- De édi! - Kösz!
- Kedves. - Vigyázok rád.
- A jó barátnő páratlan adomány. - Igaz.
Igazi jó tündér.
- Ez kedves. - Köszönöm, hogy itt alhatok!
Nagyon szívesen.
A házam mindig nyitva áll előtted.
Ha nem maradsz sokáig. Az ünnepség után elmész, nem?
- Igen. - Jó. De rögtön, ugye?
- Hazamész, amint vége. - Madea!
Ellie itt van?
Felhívott, és azt mondta, hogy úton van,
de csak most fejezte be a munkát.
Oké. A mostani helyzetben elég ijesztő, hogy a tesóm egy zsaru.
Én is aggódom miatta, drágám.
- Én is aggódom. - Igen?
- Amiatt, hogy ő idejön. - Miért?
Annyi felszólítást kaptam, hogy félek tőle.
Úgy leszek majd vele: „Ne közelíts!
Megölelnélek, de ne motozz meg!”
Tudom, hogy a lányod, Cora, de az Úr óvjon tőle!
- Csak segíteni akar. - Nem. Túl sok felszólítást kaptam.
Sylvia ügyvéd. Ő tud neked segíteni ebben.
Tényleg!
Amikor Brown segíteni akart,
a bíróságon azt mondták nekem, hogy valami bírságot kell fizetnem.
Bírságot.
Fizessek bírságot, hogy legyen jogsim,
és biztosítást vehessek?
A kocsit már megvettem!
Dehogy fizetek én bírságot!
Nem. Szó se lehet róla.
Ahhoz előbb el kell kapniuk.
Túl öreg vagy te már ehhez.
Nem árt egy kis izgalmat vinni az életbe, vadnak lenni.
Ha a zsaruk elől futok, fiatal maradok.
Mi?
- Igen. - Ez a nyitja?
- Igen. Jót tesz a szívnek. - Ne hallgass rá!
- Az éberség. - Ne hidd el!
- Rosszul neveltél. - Ne hallgass rá!
- Tanulhatnék tőle egy-két dolgot. - Igen.
Nem. Amúgy felhívtam Timet, és azt mondta, ő is úton van.
Bizony, a kis unokám.
Diplomás lesz a kicsikém. Hihetetlen, nem?
Azt mondta, be fog jelenteni valamit a családnak, szóval…
- Szerinted miről van szó? - Fogalmam sincs, de…
Biztosan jó hír. Tim nagyon jó gyerek.
- Az anyja jól nevelte. - Igaz.
Bár az apja gázos.
Őt ne is említsd!
Apropó, milyen az élet a válás után?
Uram, irgalmazz!
Tudjuk, hogy nehéz volt.
- Jól vagyok. - Jó.
- Biztos? - Igen, nagyon is.
Mert a válás után pocsékul néztél ki.
- Madea! - Mi van? Pocsékul nézett ki.
Tudjuk, hogy nehéz volt neked.
Jól vagyok. Tényleg.
Sylvia volt az ügyvédem.
Nem is tudom, hol lennék most nélküle.
Kár, hogy nem tudtam jobb alkut kötni…
Mondtam én, hogy ne építs rá!
Hogy érted?
Hogy tudna bírósági úton kárpótolni?
A bíró megmondja, hogy mit tegyél.
Milyen alapon dönti el, hogy mi tehetsz, és mit nem?
A pokolba vele! Nekem ne dirigáljon!
Én mindennek a felét megszereztem volna neked.
A kanapé felét is… Kérdezz meg bárkit,
mit tettem egy láncfűrésszel 2004-ben!
- Az ám! - Tudom.
- Van a törvényes út, és van a Madea-út. - Így igaz.
Pontosan. De ne kövesd a nyomdokait!
Bocs! Na de úgy látom, téged cseppet sem viselt meg a válás.
- Örülök. - Meg se kottyan.
- Így van. Nagyon jól nézel ki. - Nem.
- De jól néz ki. - Nem.
- Mi az? - Jól nézel ki, de valami…
Micsoda?
Ha valaki elválik, nehéz időszakon megy át,
aztán ilyen jól néz ki, akkor talált valakit.
Könnyebb felejteni, ha becsúszunk egy másik pali alá.
Madea!
Ne olts le!
Egy vagyont adtam a lányodnak a fia taníttatására.
„Egy vagyont”?
Igen, pontosan…
Mennyi is volt? Össze kell számolnom.
- Kérlek, add össze! - 37,95 dollár.
Ennyit adtam a fiú taníttatására.
Szerinted az mire elég?
Verejtékes munkával kerestem azt a pénzt!
- Értem. - Na jó.
Készüljünk elő holnapra!
Te ne, csini! Ti szeleteljetek paradicsomot!
- Segíts anyádnak! - Nekiállok.
Menj, és készítsd elő!
- Igaz. - Paradicsomot szeletelek.
- Sziasztok! - Szia!
Szia!
- Szia, anya! - Szia, kicsim!
Tim! Szia, Davi!
- Nahát! - Hogy vagy?
- Szia! - Örülök, hogy látlak.
Kicsikém!
- Szevasztok! - Gyere!
- Hogy vagy, drágám? - Szia!
- Szia, anya!
Jól néznek ki.
Ő az én végzős kisfiam!
Fotót! Fotózd le őket!
- A francba! - Király.
Évfolyamelső!
Ez az!
Úgy örülök, hogy itt vagy, Sylvia!
Köszi, hogy segítettél Laurának!
Ugyan már! Ne köszönjétek meg ennyien!
Azért csak köszi!
Nagyon büszke vagyok rád, Tim.
Egy vagyonba került a taníttatásod.
- Úgyhogy legyen belőled valaki! - Lesz is. Megígérem.
Ajánlom is!
Hiszek neked.
Emlékszel Davira?
- Davi? Így hívják? - Igen.
Én meg Davey-nek szólítottam. Sajnálom!
- Örvendek, Miss Laura. - Részemről az öröm.
Van egy kérdésem.
- Mi az… - Mit keres itt ennyi fekete?
- Ölni fogtok? - Nem…
Menjetek haza!
Vigyázz a szádra, Joe bácsi! Kint már elvégeztetek?
Amennyire tőlem telt. Nem bírtam tovább nézni Brown seggét.
Hát hazaküldtem.
Hogy lemossa a kormot a fenekéről.
Már ha az korom volt.
Én nem hinném.
Régóta ismerem Brownt. Jó okkal hívják „barnának”.
Uramisten!
Te jó ég!
Szia, Joe bácsi!
Be ne tedd ide a lábad ilyen egyenruhában!
Viselheti az egyenruháját, ha akarja.
Végtére is rendőr. Büszke vagyok rád, drágám.
Köszi, anyu!
Nincs mit.
Mindenki az utca végibe siet,
hátrál, és megfordul miattad.
Ez igaz. Ezt csinálják, amint meglátnak egy rendőrautót.
Villanyoszlopokat is ledöntenek menekülés közben. Én tudom.
Vedd le az egyenruhát, és vidd el a rendőrautót,
mielőtt mindenki öldökölni akar a környéken!
- Tűnj innen! - Nem megyek el, Joe bácsi.
Ha a füves csóka nem tud nekem füvet hozni, akkor gond lesz.
Jön Freddy? Szólj neki, hogy hozzon négy…
Később elmondom.
Vidd el innen a rendőrautót!
Le is tartóztathatlak ám!
- Akkor foggal-körömmel tiltakozni fogok. - Miért?
Az állampolgári jogomért, amiért január 6-án harcoltak a Capitoliumban.
Jogom van betépni.
- Ha jó a fű. - Mi van?
- Küld hozzám a füves csókádat! - Miért?
- Hívd ide! - Ne fenyegesd a füves emberemet!
- Majd megmutatom, hogy… - Fenyegeted.
De a te hibád lenne, Joe bácsi. Itt illegális a marihuána.
Én tényre kapom.
Vényre gondoltál, igaz?
- Igen. - Ez meg ki a fene?
Tim.
A fiú, aki most diplomázik.
Ne javítsd ki! Hülye.
Tudom, mit mondtam. Ne javíts ki, te diplomás tulok!
Tudom, mit beszélek. Van tényem.
Évfolyamelső vagyok.
Akkor elsőként húzz innen, mielőtt még kirúglak!
Mi ütött beléd?
Vidd innen azt a nyüves autót, de íziben!
Nem viszem el. Szólj a füves emberednek, hogy várom!
Tudod, mit fogok tenni? Ha fogytán van a gandzsám,
és kifogyok belőle az egyenruhád miatt…
- Akkor gond lesz! - Tudod, mit?
- Átöltözöm. - Oké.
- Mielőtt le kéne tartóztatnom valakit. - Úgy sajnálom!
- Szóval, ő Joe bácsikám. - Hát igen.
Gyere! Ezt nézd! Joe bácsi!
Hogy vagy?
Tűrhetően. Nehezen indul be a járgány.
Felkurblizom, hogy az asszony örüljön.
Erre nem voltam kíváncsi.
Akkor miért kérdezted?
- Jogos. - Oké.
- Ő a barátom, Davi. - Jó napot, uram!
Ne nyúlkálj! Nem hallottál a Covid1920-ról?
Megpróbáltam szólni.
Miért beszélsz ilyen furcsán?
Európából származom.
Európából? Ezért olyan feszes a nadrágod?
Mi az? Látom az angyalbögyörődet, fiam.
- Ilyet hord a generációnk. - Ilyet hord a generációtok. Értem.
A generációtok tökmagot csinál a tökökből. Tökik vagytok.
Nekünk zsákunk volt, meg golyóink és tökeink.
Nektek max tökmagotok van. Töketlenek vagytok.
Mindenki woke, „felébredt”. Inkább aludjatok!
Na jó. Nem hagynád békén a lakótársamat?
Tehát… Ő a lakótársad?
- Igen. - Egy koliszobában lakunk.
Peaches bácsikád is mással élt a kolibriszobában.
Úgy 40 éven át a lakótársa is maradt a palinak.
Neki is kidomborodott az angyalbögyörője.
Hagyd békén a gyerekeket!
Tim, vigyétek fel anyád cuccait!
Hagyjátok azt a bolondot!
- Rajta! Ott vannak a cuccai. - Jó.
- Oké. - Vigyétek fel!
Aztán nehogy lesérülj!
Nehogy letörjön a körmöd!
Vigyázz az angyalbögyörődre!
Két ilyen fazont!
Halihó!
Megjött Bam!
Úgy ám! Szép jó napot!
- Szia! De örülök neked! - Szia!
Én is örülök neked. Leülnék. Fáj a lábam.
- Ülj le ide! - Köszönöm, hogy eljöttél, Bam néni!
Köszönöm a meghívást! Itt leszünk kint?
- Akkor ideülök. - Veselkedj neki!
Hórukk!
Tudtam, hogy ő is itt lesz.
- Nahát, Syl! - Szia, Bam néni!
- Te most is nagyon csinos vagy. - Igen.
És csintalan is.
- Nagyon jól áll ez a ruha. - Köszönöm!
Mind csinik vagytok.
- A mamád is csinos nő volt. - Igen, de ribanc is.
- Az volt. - Csak mondom. Nem az én dolgom.
Valaki meghívott egy férfit.
A pasidat?
Nem. Annyira még nem komoly.
Nem magamról beszélek, hanem Lauráról.
- Van valakid, drágám? - Nincs. Richardra gondolt.
Mi? Nyugodj meg, Madea!
Hát kibékültél vele?
Dehogyis!
- De mégiscsak ő Tim apja. - Ez igaz.
Tim kérésére hívtam meg.
És engem miért nem kérdeztetek meg?
- Ez az én házam. - Madea…
Te simán beengeded ide?
Kisemmizett téged az a krapek! Nekem kell támogatnom téged.
Harminchét dollárral támogattam a fiad.
Te meg idehívtad a semmirekellő apját?
- Madea… - Tartsa magát távol tőlem!
Tartsátok őt távol tőlem! Erről ennyit.
Sajnálom!
Na végre!
Hűha! Hát nem vagy fáradt?
Fogd be!
- Tim! - Igen?
Mondd:
ki ez a fiú, Tim? Szemrevaló legény.
- Bam! - Bam néni!
Mi van? Tudjátok, hogy a helyre kis fiúkat szeretem.
- Üdv! Davi vagyok. - Da…
Francia a lelkem.
- Micsoda? - Davi.
Ír és holland vagyok.
Taníts meg hollandul! Légy az ír lóherém!
- Bam! - Én meg a holland sajtod leszek.
Ki a fene hagyta nyitva a kaput?
Joe!
De béna szöveg! És én még azt hittem, hogy az enyém az!
Vigyázz Bammel!
Hagyjuk! Nem kell vigyáznod vele.
Felejtsd el!
- Joe bácsi! - Na jó. Gyerünk!
Ajtó, az istenit! Mindent nekem kell csinálnom.
Ha kijössz, zárd be magad után az ajtót!
Fogd be, Joe! Nem is fizetsz rezsit.
Menjetek be!
- Mi elkészítjük a vacsorát. Jó? - Oké.
Na jó, akkor pá!
Hová mész, Bam?
Bemegyek. Ott vár a jövőm.
Micsoda?
Ott vár a jövőd?
Hagyd! Totál betépett.
- Nincs időm rátok. - Mi van?
Ti meg mit bámultok itt?
Tim!
- Ki ez? - Tim!
- Ó, te jó ég! - Nénikém!
- Nahát! - Szia!
- Szia!
Szia, Tim! Gratulálok, drágám! Ezt neked hoztam.
Köszönöm!
Nincs benne suska.
Úgy nyitotta ki, mint aki bagóra számít, mi?
Készen álltam rá.
Ha megtehettem volna, magam gyömöszöltem volna bele.
Még egy pick-upba se tudnád belegyömöszölni magad.
Kérdezd meg apádat, hogy lehet engem gyömöszölni!
Igaz, ő tudná. Az apám egy strici volt.
Mit rebesgeted a szemed, meg igazgatod a hajadat?
Rossz szekér után futsz, Bam.
Befogjam neked? Maradj csendben!
Csitt, te utálkodó!
Szóval, srácok, szerintetek ideférek?
- Hát… - Ide hát.
- Na, lássuk! - Ideférek.
Talán sikerül. Ezt leteszem ide.
Oké.
- Nézzétek! - Aha.
Befértem közétek.
Szépen becsusszantam, ugye?
Mint egy alma, ami megpróbál átmenni a tű fokán.
Ne így üljetek! Legyetek férfiak, terpeszkedjetek!
Terpeszkedjetek szépen! Csak szellősen!
Jó szellősen!
- Nahát! - Mi a fene?
Bárcsak öt évvel idősebb lennék…
Miről beszélsz?
Akkor lesz esedékes a dupla nyugdíjam.
Mi van?
Még a postai munkámból, ahol bélyegeket nyaltam.
Atyaég!
Aztán lufit fújtam a Party Centralban.
Mást se csináltam, csak nyaltam és fújtam, fújtam és nyaltam
úgy tíz éven át.
- Jó is vagyok benne. - Na jó.
Nem tudom, miért, de beindultam. Legszívesebben elküldenék pár levelet.
Na jó.
Megspórolok neked egy csomó időt, oké?
Együtt laknak.
Lakótársak vagytok?
- Igen. - Csak lakótársak.
- Bam! - Igen.
Emlékszel arra, hogy Peaches és Harold 40 évig lakott együtt?
Emlékszel, mit mondtam neked, amikor meg akartad venni a Bogár kocsit?
Ó, igen.
Azt mondtam: „Ne vedd meg, mert hátul van a motor!
Onnan indul be. Hátulról.”
Úgy ám!
- Na jó. - Sajnálom, haver.
- Akkor… - Az ám!
- Engem meg a hátsó kert érdekel. - Aha.
- Igen. Ki is megyek. - Köszönöm az üdvözlőlapot!
- Oké. - Tudjuk.
- Joe! - Igen?
Sok sikert!
Nincs mit mondanom nekik.
Mit bámultok?
- Csak… - Hát igen.
- Oké. - Oké.
Na jó. Kapsz tőlem egy leckét az életről.
Reggel felkel a nap.
Ha mégse,
akkor meghaltál.
Na jó. Részemről ennyi.
Szóval, ez a családom.
Aha.
Könyörgök, anya, ne égess minket!
Én?
Igen, te.
Rendben van.
Kopogj az ajtón!
Bocs!
Mindörökké Wakanda!
- Kinek képzeli magát? - Ja.
- Üdv! - Üdv!
Cathy Brown vagyok. Ő az anyám, Agnes.
- Jó estét! - Üdvözlöm önöket.
Egy pillanat! Hová mennek?
- Mi van? - Passz. Csak úgy besétáltak.
Örvendek!
Kiket engedtél be a házamba? Mi van itt?
Maguk népszámlálók?
Nem.
„Népszámlálók?”
De drabális vagy!
- Tessék? - Anya!
Csak mondom. Drabális egy nő, az már biztos!
Nem ritkás ott a levegő?
Az istenit! Ki ez? Árulja el valaki!
Miben segíthetünk?
Meg akarjuk lepni…
- Davi! - Cathy unokanővérem!
Agnes nénikém!
- Mit kerestek ti itt? - A diplomaosztódra jöttünk.
Muszáj volt eljönnünk. A nagyapád kedvéért.
Jó. Micsoda meglepetés!
Meglepetés!
Szuper. Ez…
Nem akartam elejteni és eltörni a csontjait.
Jól vagyok!
- Madea! - Mi van? Nehéz volt.
- Honnan tudtátok, hogy itt vagyok? - Kifaggattalak, nem emlékszel?
Tényleg nem sejtettél semmit?
- Dublinból utaztunk ide. - Mit mond?
Repülő képpel.
- Aha. - „Repülő képpel”?
- Az meg mi? - Nem tudom.
Biztos te vagy Tim.
- Igen. - Szia!
- Örvendek. - Davi sokat mesélt rólad.
- Ahogy én is róla. - Igen. Ez itt a családja.
Örvendek!
Mint egy csapat marcona bokszer.
Mi van? Baromira hallottam, mit mondott, Joe!
Hallottam. Mit mondott?
- Na, várjunk csak! - Mi van?
Mi a fenét mondtál?
- Bokszosnak hívott minket! - Rosszat mondtam?
Nem tudod, rosszat mondtál-e?
Igen, rosszat mondtál, az istenit!
Azt mondta, „bokszer”.
- Hallottam. Bokszosnak nevezett. - Dehogy!
Nem azt mondta.
Szerinted nem hallottam, amit hallottam?
Azt mondta, „bokszos”.
- Nem. „Bokszer”. E-R. „Bokszer”. - Igen.
Ne nevezz minket bokszosoknak, az istenfáját!
Várjatok! „Bokszer”. Kutya vagy alsónemű.
Igen, bokszer. Mint ez itt!
Kivillantotta nekem.
Majdnem be is gerjedtem.
- Milyen volt? - Jó nagy.
Nem borotválkozik. A fekete az fekete. Teljesen fekete.
Nem finomkodok.
Bocs, nem volt időm leborotválni.
Tényleg nagyon bozontos. Sajnálom.
Bugyit kellett volna mondanod.
Az nem szimpla bugyi, hanem egy buggyos bugyogó.
Ez csak egy nyelvi különbség, és nem több.
A „nyelvi különbség” majdnem az életedbe került!
- Ki ne ejtsd még egyszer! - De…
- Nem fogja. Ugye? - Ajánlom is, Cathy!
- Vagy hogy hívnak. - Jó. Sajnálom.
Na, akkor ezt tisztáztuk.
Tényleg, Cora?
Tényleg tisztáztuk?
Igen, tisztáztuk, Madea és Joe bácsi. Félreértés történt.
Engem még mindig sért, hogy bokszosnak neveztek az otthonomban.
Nyugalom!
A Vörös Homárban fogunk vacsorázni a fiúkkal.
Tartsatok velünk!
Ácsi, Cora!
Egy asztalhoz ültetnél pár fehér europonyákkal?
Meg egy zsernyákkal?
Azta, paszta, cipőpaszta!
Ne!
- Az őseinket gyalázza. - Hé!
Miért utalt cipőpucolókra?
Azért jöttünk, hogy megünnepeljük az unokaöcsénk diplomáját.
Nem rossz fiú.
Már a rasszba is belekötsz?
Rasszista megjegyzést tett.
Ez hihetetlen!
- Ne izgasd fel magad! - Felmegyek.
És büszkefekete-szerelést húzok.
Abban fogok feszíteni, basszátok meg!
Hotelben is megszállhatunk.
Ugyan már! Madea!
- Mi van? Hát jó. Rendben. - Azt mondják…
A messzi Iránból utaztatok ide. Maradjatok itt, és pihenjetek!
Írországból jöttünk.
Most komolyan kijavított?
Tudom, mit mondtam. Iránt mondtam.
Ugyanazt mondtam, amit te. Nem tudod, honnan jöttél?
- Velünk jöttök? - Persze.
Remek. Oké. Induljunk!
Ki akart javítani, pedig jól mondtam.
- Ott találkozunk! - Jó.
- Jól van! Én ülök elől. - Gyere velem, Bam néni.
Az az érzésem, az utolsó vacsorára hívtak meg.
Jövök!
VÖRÖS HOMÁR
Micsoda? Agnes?
Igen. Agnes Brown.
Azta! Ne már! Én is Brown vagyok.
- Tényleg? - Igen.
Inkább Black vagy, „Fekete”.
Anya, ő Mr. Brown.
Ó, igen. Persze. Lehet, hogy rokonok vagyunk.
Ne csináld!
Ez jó volt! Megáll az ész!
Úgy tűnik, Agnes néni és Mr. Brown egy hullámhosszon vannak.
Úgy tűnik.
Örülök, hogy jól megértitek egymást.
Ez csak természetes. Sok nyelven beszélek.
Óborul, újborul, héborul, mindegyik nyelven, Cora.
A hölgy angolul beszél.
A felét nem értem annak, amit mond.
Csak nevetek. Hetet-havat összehord.
Ezt figyeld!
- Egy szót se értek abból, amit mond. - Nehéz.
Angolul beszél?
Igen, de nagyon kell figyelni.
Figyelek én, de a fülem nem elég gyors.
- Cora, leesett a cukrom. - Hadd lássam…
Van, hogy leesik,
ha izgalomba jövök valami miatt.
Add ide Madea táskáját! Megnézem, van-e benne cukor.
- Általában… - Nem én adtam át!
De. Csak édességet keresek.
Adj már valamit, Cora! Rosszul vagyok. Nagyon leesett a cukrom.
- Van nála. Tessék! Siess! - Jó. Adjál!
- Mielőtt visszajön a mosdóból. - Gyorsan!
Oké, jól van. Ez igen!
- Vegyél csokit! - Vacsora előtt?
A szíjadat tisztítsa.
Nincs adat a szíjamban.
A szádat tisztítja.
- Ó! - Igen.
- Kéne egy nyavalyás szótár. - Nem, jól szóltál.
Rajta, kapd be! Gyerünk! Edd meg!
- Siess! - Köszönöm!
Nincs mit. Cora, ez ropogós.
Ízlik?
- Mi van benne? - Tessék?
- Mi van benne? - Mogyibogyi.
- Szopogattál már mogyorót? - Még nem.
- Elég már! - Mit mondott?
Nem tudom. Valamit a mogyoróiról.
Úgy tűnik, csokit szoktak enni vacsora előtt. Kérsz?
Tönkretenné az alakomat.
Őszintén, Cathy, már késő ezen rágódni.
Egek, milyen hosszú sor áll a mosdó előtt!
Hahó! Nézzétek csak! Hogy ityeg?
Te jó ég! Sokat kell várni a mosdóra.
- De minden rendben ment? - Mint mindig, Cora. Még szép!
Régóta járok ide enni.
Amikor A Pálya volt a munkahelyem, átjártam ide enni.
Régen fociztam. Te is?
Nem, szívem, én nem frocliztam senkit. Nem, én csak…
- Beküldte a Medvéket a málnásba. - Mindjárt beküldelek én a kofferembe,
ha nem fogod be!
Félreértesz. A Pálya egy sztriptízklub volt.
Igen, ez igaz.
Ha nem is szakadt rám a bank, azért megéltem belőle. De meg ám!
Sok aprót kaptam, ha bankjegyeket nem is.
Pénzérmékkel dobáltak.
- Fájt, de meg tudtam élni belőle. - Igen.
Madea, hát azért hívtál ide minket vacsorázni,
hogy sztriptízről beszélj az asztalnál?
- A kurváknak is kell enniük. - Mi?
A Vörös Homár tele van kurvákkal. Nem hiszel nekem?
A csóróknak nem jár punci
Jól mondod
Tele van kurvákkal ez a tetves étterem.
Hallottátok őket. Kórusban idézték Cardi B-t.
Elegáns étteremben vagyunk. Ne csináld ezt, Madea!
Ugyan! Anya sem mai csirke.
Nem hát. Tapasztalt nő vagyok.
- Ledér voltál? - Szőrén ültem meg a lovat.
- Ejha! - Nem csak nem mai csirke: kész vadmacska!
Miau!
Na végre, Joe!
A FEKETÉK ÉLETE SZÁMÍT
Mit bámultok? Én csak kiállok mellettünk.
Ha már egy asztalhoz kell ülnöm
egy hekussal meg egy rasszistával,
akkor „A feketék élete számít” feliratú pólóban jövök ide.
Mind tüntetni fogunk! Mind gyújtogatni fogunk!
Igazán?
Tömd tele a hasad! Mert tudod, mi lesz hamar?
Hamar munka nélkül maradsz
Hamar, hamar, hamar, hamar, remix
- Elég már, Joe bácsi! - Hamar munka nélkül maradsz
- Te vele vagy? - Ez tetszik.
Űzzék el a kopót, ne is kapjon zsozsót!
Bűnözők is követelik, hogy vonják meg az anyagi forrásokat a rendőrségtől.
Ezért romlott sokat a bűnözés. Gondolj bele!
Nem tudom a megoldást, de beszélgessetek normálisan,
mert úgy semmit se lehet megoldani, ha mindenki üvölt a másikkal.
Az én adómból…
Kérdeznék valamit, Joe.
Mikor fizettél utoljára adót?
Nem is fizetsz adót.
Nem lapozhatnánk?
Jobb, ha törvénytelen állapotok uralkodnak?
Szerinted megijedek ettől?
Hajrá! Ismerem a törvénytelenséget. Egész életemben abban éltem.
- A testvéremmel élek. - Igaz.
- Nem ismerünk se melltartót, se törvényt. - Igaz.
Sose teszi melltartóba a dudáit.
Állandóan szabadon lengenek.
Most sajnáljalak? Na ne!
Dehogy sajnállak!
Most pont azt csinálod, amit kifogásolsz bennünk.
A rendőrök ne tartsanak minden feketét bűnözőnek,
de te minden rendőrt gyilkosnak tarthatsz?
- Állítsd le őket, Madea! - Jól van.
Itt van a kulcsa. Figyeljetek!
Hívjátok a zsarukat! Szól a riasztóm.
- Látjátok? - Most meg rendőrt hívatsz?
Hagyjuk! Elhallgatott. Mit is mondtam?
Semmi értelmeset. Látod?
- Zsaruért kiáltasz a bajban. - Igaz.
Ágálsz ellenük, de ha hozzád törnek be,
egyből őket hívod.
- Hozzák a vacsorát. - Vacsora!
- De guszta! - Jöhet!
Gusztusos.
- Nahát! - Ínycsiklandó.
Steak és homár, az igazi surf and turf!
Ne áruld el Madeának, hogy én engedtelek be!
Jó volt a vacsi.
- Az már biztos! - Bocs a késésért!
- Örülök neked. - Hogy jutottál be?
- Szintúgy. - Mi újság, fiam?
Hát lediplomázol!
Bocs a késésért! Sajnos nem értem oda a vacsorára. Közbejött valami.
- Sebaj! - Hát idejöttem.
Emlékszel Davi barátomra?
Mizújs, Davi?
Kezet se rázol vele?
- Szia, Richard! - Mi újság, Laura?
Ők Agnes és Cathy. Davi rokonai. Írországból jöttek.
- A diplomaosztóra jöttek. - Üdv!
Oké. Örvendek.
Biztos Joe engedte be az ipsét.
- Jól van. Nyugi! - De tudom, hogy ő volt.
Nem lop el semmit. Tőled nincs is mit ellopni.
Miért ne lenne? Különleges gyűjteményem van.
Minden zugot bejártam a darabjaiért Georgiában.
- Na persze, a bolhapiacon. - Jobb, ha nem is szól hozzám.
- Az ott Madea? - Igen.
- Ne menj oda! - Apa!
- Köszönök neki. - Önfejű vagy.
- Idejön. - Önfejű.
Hogy s mint, Bam?
- Beszélj mással! Gyerünk! - Szia, Madea!
- Egyszer mondom el, Bam. - Mit?
Bukj le!
- Madea! Köszöntem neked. - Nem buktál le.
Hahó, Madea!
Tudom, hogy hallasz.
Madea!
Mabel!
Mit csinálsz?
Tudtam!
Berottyantottam, Kamala.
Ne már, Joe!
Le is csúszott a bőrgatyámon.
Hát, Joe, még jó, hogy van rajtad csizma!
Ettől én is majdnem betojtam, drága!
Úgy tesztek, mintha nem támadt volna rám a fiú.
Rám támadt.
- Menjünk innen! - Szerintem is.
Megtámadott. Idetette a kezét, és bedagadt.
Nem támadtam rád, csak köszöntem neked.
Utána tépned kellett volna.
Nem, én téptem be, mielőtt idejöttem,
de már nem vagyok betépve.
Sajnálom, Madea, oké? Én…
Én hibáztam.
Örültünk. Vissza kell mennünk a hotelbe.
Davi, ha kedves az életed, sipirc a kocsiba!
A diplomaosztón találkozunk.
Kérem, maradjanak!
De…
Én itt maradok.
Ide hallgass, ha nem leszel ott a diplomaosztón, én magam nyírlak ki!
- Kérem! Madea sajnálja. - Igen.
- Nem fordul elő többé. - Hát…
Nem lesz baj, Agnes néni.
- Nem hát. Nyugalom! Üljenek le szépen! - Így van.
- Jó. - A műanyag maradhat.
Csak kényelmesen! Nézzék, hogy mosolygunk!
Cora, vidd innen ezt a szemétládát, mielőtt kibelezem!
Látni sem akarom. Még mindig itt van. Vidd el!
- Félnek a vendégeink. - Pont le…
Vidd innen! Semmi keresnivalója itt.
Vendégeink vannak. Mondtam, hogy ne gyere el! Gyere!
Pedig az előbb tárt karokkal fogadtad.
Sajnálom, hogy megijesztettelek, de tényleg tojok rá.
- Mabel! - Mi van?
Ez szégyenletes.
Semmi baj! Ne aggódj!
Laura, szeretném megköszönni, hogy a szárnyaitok alá vettétek Davit.
Nagyon különleges fiú.
Igen. Aggódtam érte, mert egyedül jött Amerikába.
- Nem tudtam, mi lesz. - Jól boldogul.
Igen. Egyszer feltétlenül el kell jönnötök Írországba.
Igazán? Tetszik az ötlet. Igen, hallottam, hogy szép ország.
Az. Az egész családdal meglátogathatnátok Davit a farmon.
A farmon?
Igen, hazajön, és átveszi a családi farmot.
Ezt nem tudtam.
De, ebben állapodtunk meg. Itt járt egyetemre,
de aztán hazajön, és átveszi a farmot. Jó fiú.
Igen, az.
És ő tud erről?
Arról, hogy jó fiú?
Nem, a családi farmról.
Igen. Mindennap beszélünk róla.
Szuper. Értem.
De nagy ennek az állatnak a farka!
Sokszor mondták már ezt rólam.
Örülök, hogy tudod, ki a király.
Meleg van itt. Vagy csak nekem lett melegem?
Mintha ömlene rólam a veríték.
Lehet, hogy megint klimaxos vagyok. Immár harmadszor.
Talán a repülőút viselt meg.
- Igen. - Levegőznék egyet.
- Jó. Menjünk… - Menjünk ki a kertbe!
Miért így ülünk?
- Madea! - Ez a ti művetek?
- Tim beszélni akar velünk. - Ez az oka?
- Igen. - Tehát mondandója van.
Na jó. Azt hiszem, Agnes néni nincs túl jól.
Jól vagyok. Csak kell egy kis friss levegő.
Gyere, ülj le!
Gyere ide, kedveském! Ülj mellém!
Köszönöm szépen, uram!
- Friss levegő. Hozok napszemüveget. - Ülj ide!
Tim, megvan, mikor a dédikéd a levegőbe lőtt,
apád meg gyáván odébb ugrott?
- Vicces volt. - Egyáltalán nem volt vicces.
De, és én nem vagyok a fiad.
MI ütött beléd?
Fejezd ezt be!
Nézd, micsoda gyáva nyúl! Egy lúzer.
- Vigyázz a szádra! - Tessék?
Hagyd abba, jó?
- Mit képzelsz, kivel beszélsz? - Veled, töki.
- Az apád is lehetnék. - Mi folyik itt?
Davi! Elég legyen!
- Mintha… - A fiadról van szó.
Mondtam, hogy ne rendezz jelenetet! Elég!
Ráhagyod, hogy így beszél velem?
- Miért veszekednek? - Nem tudom.
Sajnálja, oké? Nem ülhetnénk le beszélgetni?
El kell mondanom valamit.
- Jó ötlet. - Oké.
Rajta, hogy mielőbb kiebrudalhassuk innen!
Gyorsan bökd ki, amit akarsz, hogy kirúghassuk!
Mondd el, amit akarsz, mert itt nem maradhat!
- Fogytán van a türelmem. - A fiam miatt jöttem.
- Nem ezért jöttem. - Tim!
Sokan nem látunk itt szívesen.
- Világos? - Madea!
Mi van? Ő feleselt velem!
Mondd el, amit szeretnél, mielőtt nekimegyek az apádnak!
Én nem vagyok olyan, mint anyád.
- Kuss legyen! Mondd el, amit akarsz! - Jó.
Megint lesz lövöldözés? Anyának már sok lenne.
- Remélem, nem, de… - Nem ígérhetek semmit.
- Kibiztosítottam. - Valószínűleg.
Richard sajnálja.
Ne beszélj a nevemben!
Azért haragszol rá, mert megszívatott a válóperben?
- Tévedsz. - Kérlek!
- Mondd el nekik! - Na!
- Abbahagynád? - Igen.
Igazad van. Beszéltünk erről. Megpróbálom.
Mi a fene?
- Várj csak! - Én se értem, Bam.
- Ugye? - „Beszéltünk erről.” Mi van?
Ők nem váltak el?
Az ír is kezdi kapiskálni.
Homályosítson fel valaki!
Én sem értem, mi ez az egész.
Na jó, nem hallgatjuk meg Timet?
Emberek! Tim miatt jöttünk ide, világos?
Nyugodjatok le mindnyájan!
Rendben.
Hallgatunk, Tim, drágám.
Talán csak tíz másodpercig, de rajta!
Én csináltam már ilyet. Agnesnek hívnak, és alkoholista vagyok.
- Ez nem egy AA-gyűlés. - Bocsi!
Sajnálom. Kezdj neki!
Oké…
Menni fog.
Nagyon nehéz ezt elmondani,
és sokat tépelődtem magamban azon, hogy hogy mondjam el.
Szóval…
Akkor…
Elmondom, és kész.
Az a helyzet…
Meleg vagyok.
Szóval…
Csak ennyit akartál mondani?
- Ezt már tudtuk. - Így van.
Ezt már tudtuk.
Nem akartok beszélgetni a melegségemről?
Évekig beszélgettünk róla. Tudtuk.
Mi már átbeszéltük. Csak vártunk, hogy elmondd.
Nincs sietség.
Akkor bújsz elő, amikor akarsz.
- Minden rendben. Tudtuk. - Tényleg?
- Már kis korod óta tudjuk. - Tudtuk.
Ha valaki szeret, nem számít, hogy meleg vagy-e.
- Szeret, és kész. - Szeretünk.
- A családod szeret. - Büszke vagyok rád.
- Nem tudsz jól titkot tartani. - Jaj! Ez kínos.
- Szeretlek titeket. - Én is szeretlek.
Vissza a kérdésemhez!
Mi a francról beszéltetek?
- Tim! - Richard, ne!
Én nem akartam eljönni.
De eljöttem a kedvedért. A pokolba! Ezzel a családdal…
- A pokolba ezzel a családdal? - Mondtam, hogy nem fog menni.
Most Timet ünnepeljük. Koncentráljunk rá, oké?
Sylvia kerülgeti a forró kását.
- Én egyenes leszek, és elmondom. - Mit művelsz?
- Összeházasodunk. - Mi?
Na ne!
Elveszi a legjobb barátnődet?
Örülök, hogy nem fonták meg tőletek, zsaruktól a zsozsót.
„Fonták meg”?
Jól hallottad.
Mert jó, hogy van a családban rendőr
az ilyen esetekre.
- Az biztos. Köszi! - Igaz.
Várj, mielőtt válaszolnál.
Laura, nem mondasz semmit?
Nem hát! Hogy kérdezhetsz ilyet?
Tűnés innen!
De rögtön!
Ellie, drágám…
- Igen? - Hugicám…
Semmi baj. Minden oké. Sok boldogságot kívánok.
Ne hazudj!
Menj, és vágd torkon a csajt! Üsd ki a fogait!
Utána odamegyek, megragadom, és leütöm.
Az ipsét intézem. Menj csak!
- Madea! - Veled vagyunk.
Nyomd le a tűsarkút a torkán!
Kérlek, Madea! Mindenki nyugodjon le, oké?
Hagyjuk ezt a témát! A hétvége a kis kincsemről szól.
- Így van. - Régóta vártam erre.
Évfolyamelsőként diplomázik le. A feketék büszkesége.
Kérlek, viselkedjetek családként, ha csak két másodpercig is!
- Színleljük, amíg bele nem jövünk! - Jó.
Oké, de ők nem tartoznak a családba.
- Jól mondja. Húzzanak el! - Ja.
A fiam hívott el. Itt maradok.
Madea! Mit csinálsz?
Hol akarsz maradni?
Elmegyünk. Viszlát a diplomaosztón! Büszke vagyok rád.
Na jó, menjünk!
Milyen csini!
Csövelnem kell, Cora!
- Elég ebből! - Ne mondjam ki?
- Ne! - Csövelnem kell!
- Mi… - Csövelnem kell!
- Menj! - Csövelni megyek.
- Mi van? - Siess vissza!
A csöveddel együtt.
Milyen pompás család! Nagyon szimpatikusak.
Olyan viccesek!
- Bam néni! - Furcsán viselkedsz.
Csak bírom a sötét humort.
Mi…
Várjunk! Valami nem stimmel Brownnal.
Ellenőrzöm a vércukrát.
Nálad van édesség. Kell még neki. Hol van a táskád?
- A táskámban turkáltál? - Igen.
- És édességet adtál neki belőle? - Igen.
- Mennyit? - Úgy négy-ötöt ettek meg.
Te jó ég! Marit adtál nekik, Cora.
- Tessék? Marit? - Betéptek.
Agnes néni betépett?
Szeretlek. Davi, szeretlek.
Szeretem.
Téged is. Mintha újra 16 éves lennék. Szeretlek.
Ránézek Brownra.
Cora!
A fenébe, Brown!
Jaj, ne! Maradj ott!
- Barna Párducnak hívnak! - Ugorj!
- Felszállok! - Brown!
Agnes, kapj el, bébi!
Repülni fogok. Tudok repülni? Tudok repülni!
Nézzétek meg!
- Kapjatok el! - Előbb megégette magát.
- Most meg leugrik a tetőről. - Repülni fogok!
Nekem is adj abból, amit beszedtél, Brown!
Valaki hozza le onnan!
Ez pokolian fájhatott.
Nem sikerült.
- Sajnálom. - Le kellett volna videózni.
Hihetetlen, hogy betéptek, mi?
Elképesztő. Sose lehet tudni, mi van Madea táskájában.
Hát, az biztos.
De te jól vagy?
Igen, jól vagyok.
Nem is.
Mi van?
Nagyon jó volt a kedved, de a vacsora után elszontyolodtál.
Nincs semmi baj. Csak elég húzós volt ez a nap.
Sok minden történt.
Davi rokonai szerint Davinak vissza kell mennie Európába, és…
És ez elszomorít?
Hát…
Tudom, Davi nagyon szereti Timet.
Igen.
Jó, hogy előbújtak.
Előbújtak?
Miért, te hol voltál?
Ott voltam.
De Davi is előbújt?
Csak a fiam bújt elő.
Tényleg! Igazad van.
Talán nem akarta tudatni a rokonaival, hogy…
Nem számított rájuk.
Lehet.
Remélem, boldog pár lesznek.
Na és mit szólsz Sylviához és Richardhoz?
Nem akarok rájuk gondolni.
Most csak az számít, hogy diplomás lesz a fiam.
Ennyi.
Gyere be!
Sziasztok!
- Szia! - Lefekvés előtt be akartam még nézni.
Tudom, nehéz volt ez a nap.
- Igen, de jól vagyok. - Jól vagy?
- Igen. - Igen.
Hagyjuk a témát! Jól vagyok.
Hagyjuk a témát?
Hát, az én házam az én váram, szóval nem hagyjuk.
Oké.
A legjobb barátnőddel lépett le.
Nem értem. Ez szörnyű.
Borzasztó, hogy ezt tették veled.
Nem loptak meg, nem csaltak meg. Semmi ilyesmi.
Csak… Azért… Mégiscsak szólhattak volna. Ennyi.
Hadd mondjak két dolgot! Jegyezd meg őket!
Tudd, hogy isten mindig veled van!
Az emberek tölgyfát várnak, de isten makkot dobott.
Figyelj a makkra! Ez az első.
Mondom a másikat is. Ezt mindenképp jegyezd meg!
Ezt már rég megtanultam.
Soha ne hagyd sokáig magára a barátnődet a pasiddal!
Szerintetek ez még a válás előtt kezdődött?
Nem csak a diót lehet törni ám!
- Na jó. - Mi van?
Hagyjuk! Mindegy.
Anyádra ütöttél.
Gondolj bele!
Mindennap beszéltetek. Miért segített elválni?
Mikor volt idejük összejönni,
meg minden, ha nem előtte kezdődött?
Hát ez az!
- Én tudtam. - Igen.
Fáj. A barátnőm elcsavarta az uram fejét. Pedig jó barátnők voltunk!
De csak úgy lelépett vele.
Rossz volt. Nagyon rossz. Nem akarok beszélni róla.
- Szerintem beszélni akar róla. - Madea!
Nem szeretnél beszélni a…
- Mondom, nem akarok beszélni róla. - Jó.
1955. december elseje volt.
Sziasztok, Mikk és Makk!
Archie!
Sosem felejtem el. Az alabamai Montgomeryben voltam.
Hol vagy, Archie?
Együtt laktam Rose barátnőmmel.
- Archie! - De ő olajra lépett.
Archie! Hol vagy?
Archie!
Archie elköltözött. Mindent magával vitt.
Hová tűntek a ruháid a fiókból? Jaj, ne!
Most mitévő legyek? Archie!
Nem értettem a helyzetet.
Archie! A konyhában vagy?
Hol vagy, Archie?
Sehol sem találtam.
Egyszerűen felszívódott.
Jaj, ne! Istenem!
Tudtam, hogy megcsal, de azt nem, hogy kivel.
Ajjajjaj!
Nem hagyhattam annyiban.
Bill Clinton is hűtlenkedett. Kár, hogy nem velem.
Diszpécser, kapcsolja az 1-2 Montgomery 0-6-ot!
Halló, a NAACP irodájával beszélek?
Ott van Rose barátnőm? Szörnyen zaklatott vagyok.
Sehol sem találom Archie-t, és nagy dilemmában vagyok.
Egy pillanat!
Jaj, ne!
Úgy látom, Rose holmija is eltűnt.
Maga szerint együtt mentek el?
Úgyhogy elmentem a munkahelyére. A NAACP-nél dolgozott.
Rose!
Hol van Rose?
Elnézést! Rose-t keresem. Senki sem tudja, hol van Rose?
Árulja el valaki, hol az úristenben van Rose!
Hol van Rose?
KÜZDJ AZ EGYENLŐSÉGÉRT A NAACP-VEL!
Hol van? Senki sem tudja, hol van Rose?
Nem tudjátok, hol van Rose? Senki sem tudja, hol van Rose?
Hol van Rose?
Hol van ebben a nyüves…
Hol van Rose?
Itt van Rose? Nem látom Rose-t. Hol van Rose?
Árulja már el valaki, hol van Rose! Hol van Rose?
Tűvé tettem érte a várost.
Felnézem a buszra. Ott volt.
Mi a fene? Ezt nem hiszem el!
Megláttam a buszon, ezért bevágtam a busz elé a kocsimmal.
Mire a buszsofőr: „Ezt nem teheti, hölgyem.
Montgomeryben vagyunk.”
Mire én: „Nem izgat.”
Tudom, hogy hallasz, Rosa!
Kiszálltam a kocsiból, és kilyukasztottam a buszkereket.
Rosa. Szállj le a buszról, Rosa!
Ne ücsörögj ott! Sofőr, jöjjön vissza!
Nyissa ki az ajtót!
Szállj le, Rosa! Elkaplak, Rosa!
Látsz te engem, Rosa.
Szállítsa le Rosát a buszról! Rosa!
Nem gond. Akkor kintről nyitok offenzívát. Lefotózom ezt a szarságot.
Látlak, Rosa.
Madea vagyok. Ezerkilencszáz…
Az ott Rosa Parks. Ismeritek. Posztolni fogom ezt a fotót…
Most 1955 van, de posztolni fogom, amint kiderítem, melyik évben…
Majd posztolni fogom, de felveszem iPhone-on.
Nem, aPhone-on, hisz akkor még nem volt iPhone,
az I előtt az A jött.
Az ott Rosa Parks. Archie ül mögötte.
Az uram, Archie.
Rose elcsábította, ezért indítottam polgárjogi mozgalmat.
Azt kértem: „Szállj le! Beszéljük meg!”
De nem szállt le. Dühös lett a tömeg, a fehérek.
Aztán ott termett Martin Luther King.
Jesse Jackson, Millie Jackson.
A kis Janet is.
La Toya, Reba. Az összes Jackson ott tüntetett 1955-ben.
- Milyen Rosáról beszélsz? - Rosa Parksról.
A nagy Rosa Parksról?
Akkor még Rose volt,
és nem „a nagy” Rosa Parks. Csak aztán lett híres.
Na, miért nem szállt le?
Óriási tévedés, hogy a feketékért tette.
Azért nem szállt le, mert félt tőlem, miután elcsábította az uramat.
Aha.
Most meg…
Nézd, Rosa Park egy igazi polgárjogi hős.
Illetve hősnő.
Tudod, miért lett az?
Mert nem tudott leszállni miattam a buszról.
Így ti már bárhová leülhettek.
Köszönjétek meg nekem! És az Úrnak!
Köszönjük!
- Tapsoljuk meg Madeát! - Jó. Kösz!
A lényeg, hogy rosszul indult, dühös voltam rá, neki akartam esni, ugye?
De valami jó sült ki belőle.
Jobbá tettem a feketék életét. Értitek?
- Ok és okozat. - Pontosan.
Jó lenne, ha a diplomaosztón is lenne ok és okozat.
Ragadd meg Sylviát, és vágd pofán azon a diplomaosztón!
Ugyan már! Légy karakán! Képes vagy rá!
Végy példát rólam! Bár az már rég történt.
Fiatal és szexi 20 éves voltam.
Na jó. Ha akkor körülbelül 20 éves voltál,
akkor, ha jól számolok, ma úgy 95 éves lennél.
A feketéken nem látszik meg a kor.
Ezt 1955-ben készítettem. Tessék! Én készítettem a fotót.
Oké.
A puding próbája az evés.
ATL TAXISZOLGÁLTATÁS
- Köszönöm! - Szívesen.
Szaporán!
Köszönöm!
Mosogass el!
- Sziasztok! - Szia, Cora!
- Örülök, hogy eljöttetek. - Szia!
Hogy s mint? Jól van?
Szörnyen szégyellem magam.
Miért? Semmi oka rá. Nem a maga hibája volt.
- Nagyon sajnáljuk. - Igen.
Beszélhetnék négyszemközt Madeával?
Persze. Beszélj vele!
- Kimegyünk. - Köszönöm!
Ülj le, drágám!
- Segíthetek? - Igen. Hozd ezt!
- Jó, köszönöm! - Gyertek utánam!
Örülök, hogy látlak.
- Hogy vagy? - Szia, Madea!
Madea, nagyon szégyellem magam a tegnap este miatt.
Nincs miért szégyenkezned, drágám. Jó?
Buta vénasszony voltam.
Mind voltunk már buta vénasszonyok valakiért.
- Igaz. - Semmi baj.
Igen. És köszönöm!
Tudod, az ember idős korában már folyton fájnak a csontjai.
Megvallom, én ezért használom.
Reggel fájdalom nélkül ébredtem.
- Dalolásztam meg táncikáltam. - Az ám! Én is így szoktam ébredni.
Kemény lett a mellbimbóm.
Újra elevennek éreztem magam!
Szeretnél még, igaz?
Függő lettem.
Na jó. Adok, de csak óvatosan ezzel az anyaggal!
Hadd adjak egy jó tanácsot:
többször egyél keveset!
- Mikrodózisokban vedd be, jó? - Jó, köszönöm!
- Vegyél! Most egyet adok. - Köszi!
- Köszönöm szépen! - Csak egyet.
Ez pazar!
Hát igen. Saját készítésű.
Tényleg?
Megvan a recept. Odaadom, de vigyázz,
mert ha túlzásba viszed, öt-tíz évet is kaphatsz. Vigyázz!
- Köszönöm szépen! - Szívesen.
Szerintem nagyon jó barátok leszünk.
Biztosan. Szívellek, Agnes.
Ja, nedves pinát töcskölsz
Micsoda? Mi volt ez? Mit mondott?
Vödröt és felmosót hozz A nedves pinámhoz
Vödröt és felmosót?
Aranyom, ha ilyen nedves, akkor vár a nőgyógyász.
Ne tudjak köpni, csak nyelni
Fojtogass, a számat peckeld ki
Érintsd meg A torkomban a fityegő izémet
Hűha! Ez erőszakos.
Talán mandulagyulladást akar kapni.
Akkor sose tud majd jódlizni. Anyámtól tudom.
Ja, nedves puncit…
Hogy milyen trágárak a mai fiatalok dalai!
- Honnan szól? - Nem tudom.
Hogy mivé lett a világ!
- Ezek a mai fiatalok! - Ilyet hallgatnak.
- Képzeld el, mit hallottunk! - Mit?
Nem tudjak köpni, csak nyelni
- Mit keresel? - Fojtogass
A telefonomat keresem.
- A torkomban a fityegő izémet - Megvan.
Elnézést! Szia, Lil Black!
Micsoda?
Mikor? Ma este? Jó.
Azt hiszem, csak nedves a pi…
Ne! Hagyjuk!
- Na, mit szólsz? - Príma.
Nem. Úgy értem…
Maximalista vagy.
- Igen. - Izgulsz?
- Igen, nagyon. - Ne izgulj! Klassz leszel.
Kösz, haver! Te mindig mellettem állsz.
- Nézd, hogy ölelkeznek! - Hát nem aranyosak?
Drágáim! Látom ám, mi van köztetek!
Bam! Ugye tudod, hogy ez esküvői zene?
Pont azért dúdoltam.
Már várom, mikor hívnak meg az esküvőjükre.
Gratulálok! Amikor a nevedet szólítják majd a diplomaosztón,
azt fogom énekelni: Itt van a nagyapád !
Herélt leszel, ha ilyen magasan kornyikálsz. Csitt!
- Jó magasan. - Megy ez!
- Igen, tenor vagyok. - Szurkolnak neked.
Nézd már! Odanézz!
Atyaég!
Azt takarjuk… Igen, takarjuk le!
- Mi a fene? - Igen.
Nagyon csinos vagy.
Jól áll neki ez a szín.
Mit keresnek ezek itt?
Apát én hívtam. Sylvia nélkül nem akart jönni, így…
Tim!
Semmi baj.
Nem, ez nem igaz. Mi…
Téged ez nem dühít fel?
Mi ez már?
Nincs bajom.
- Hát, Madeának lesz vele baja. - A francba!
Ezt mondtam neki:
„Ha elkészítem a káposztasalátát, nem lopod el a receptemet.”
Itt van! Mindjárt elszabadul a pokol.
Mi az isten?
Nem hiszem el, hogy volt pofája visszajönni!
Én hívtam ide, Madea.
Miért hívtad el?
Mi a fenének hívtad ide?
- Kérlek! Légy rám tekintettel! - Hát, nem is tudom.
Sose bírtalak. Rokonok vagyunk, de nem vagyunk jóban.
- Madea! - Igen?
Jót tenne most neked egy kis csoki.
Túl sokat ettem belőle, ez a gond.
Hú, idejön!
Beszélhetnénk, Laura?
Nem. Nincs számodra mondanivalója.
- Beszélhetnénk négyszemközt? - Nem. Nyíltan hozzámész a volt férjéhez.
Akkor most mit titkolózol?
Beszélj nyíltan,
hogy mindenki tudja, mit akarsz mondani.
Csak bocsánatot szeretnék kérni.
Nem akartam beleszeretni Richardba.
De így alakult.
Nézd meg az arcomat!
Leszarom.
Madea!
Húzz el, kiscsaj! Kopj le!
Sokat gyötrődtem azon, hogy hogy mondjam el.
Ne már, vele kufircolsz? Velem is kufircolhattál volna!
Az én pöcörőm nagyobb.
Fogd be, Joe!
Tudod, hogy szeretlek, ugye?
Fogd azt az izét, amivel jöttél, és tűnj innen! Ezt nem tűröm tovább.
Olvass be neki!
Tim! Szeretnéd, ha elmennénk?
Nem, azt én szeretném.
- Timhez beszélek. - Én meg hozzád.
Te egy szánalmas kis…
Davi!
- Nyugi! - Ez egy pojáca!
- Pojáca? - Richard!
- Miért viselkedsz így, Davi? - Elegem van belőle!
Le fognak csapni.
Szerinted kivel beszélsz?
Azzal a manussal, aki otthagyta a családját, és megríkatta Laurát.
- Nem ismersz engem. - Szívem!
- Szívesen meggyepállak. - Hagyd abba, Davi!
- Igen. Állj le! - Elegem van belőle!
- Mi van, öcsi? - Davi!
Hagyjátok abba!
- Jaj, ne! - Mabel!
- Ez az! - Abbahagyni!
Uramisten!
Normális vagy te?
Leütötted Laurát. Mi az isten bajod van?
- Megütötte Laurát! - Őrület!
Megütötte a lányomat! Mi az ördög?
Csak nyugalom!
- Jól vagy, kedvesem? - Mi?
- „Kedvesem”? - Ezt mondta?
Jól vagy?
Nem, biztos Timmyre értette. Te vagy a kedvese, nem?
Akkor miért Laurát hívta annak?
Elmondod nekik?
- Ne most, Davi! - Ők is elmondták a titkukat.
- Nézd… - Mit kéne elmondani nekünk?
Kérlek!
Két éve együtt vagyunk.
- Na ne… - Ezt nem hiszem el.
Hogy mi?
- Te tudtál erről? - Nem.
Mi van, Davi?
Egy pillanat! Mit jelentsen ez?
Elmondom, mit jelent. Dugnak egymással.
- Joe! - Joe bácsi!
Nem haragudhatsz anyádra,
mert D-vitaminos tápszerrel etetett.
Én megértelek, Laura!
De még mennyire! És már azt is értem, hogy miért nem haragszol Richardra.
- Az ám! - Ringasd el a kicsikét
- Hej! - Ringasd el a kicsikét
Igaz ez, anya?
Igen, kicsim. Igaz.
Annyira összezavarodtam, Mabel!
Nem tudom, mit csináljak.
Azt hittem, a két fiú jár egymással.
Sajnálom, Agnes néni. Megmagyarázom.
- Meg se próbáld! - Agnes néni…
Szóval, az anyámmal jársz?
El akartuk mondani.
El akarta mondani.
Ez nem oké. Davi egykorú velem. Három évvel idősebb nálam.
Egy pillanat!
Dühös vagy, ugye, kicsim?
„Egykorúak vagyunk.
Csak három évvel idősebb nálam.”
Kit akarsz átverni?
Akkor nem is vagytok egykorúak.
Tim nem így…
Át akar verni. Be vagyok tépve, de ennyire azért nem.
Komolyan ezzel a kis tökivel jársz?
Hozzám beszélsz?
Te ítélkezel felettem?
Naná!
Egy pólyással jársz.
- Nem találsz igazi férfit? - Elég!
Nem talált, amikor túl akart lépni rajtad.
Ez röhejes.
A legjobb barátnőmmel vagy itt, mégis te tartod röhejesnek a helyzetet?
Eláruljam, mi a röhejes?
Az, hogy Sylvia elvileg nekem segített a válásban,
te mégis mindent megúsztál.
- Jól mondja! - Olvass be neki!
- Vigyázok rád. Rajta!
Tudod, mi röhejes még?
Hogy elmondom a főnökének, mit tett.
Hogy rosszul képviselte az érdekeimet.
Aztán fülön fogva rángatlak be a bíróságra,
és mindenemet visszaszerzem tőled.
Majd meglátjuk, ki nevet a végén.
Igen, járok vele.
Csak hogy tudd, ez a 26 éves ember
férfiasabb, mint te valaha is voltál.
És valószínűleg mint amilyen valaha is leszel.
Ez a férfi megért engem.
Ez a férfi odafigyel rám.
Ráébresztett, hogy élek, és tudok boldogulni,
hogy ne készüljek ki tőled!
Úgyhogy volna mit tanulnod ettől a 26 éves férfitól,
te kis senki!
- Jól beolvasott neki, ugye? - Igen.
- Nem kímélte. - Ez szörnyű.
Most aztán jól megkaptad, te seggdugasz!
Ez a kis töki…
- Ez a kis töki… - A férje lesz.
Szent ég!
Micsoda?
Várjunk csak!
Mi történt?
Szívem!
Na, bakker!
Nem BLM-megmozdulásra jöttünk.
Ne romantikázz már, banyek!
Ne romantikázz, kis krapek! Térdre ereszkedett.
Davi, kérlek!
Leszel a feleségem?
Mondj igent!
És halljuk!
Mi a frász folyik itt?
Szerintem ez gyönyörű.
Az anyja is lehetne. Használt kocsival senki se nyert még versenyt.
De Davi szereti őt.
Mit tudsz te a szerelemről? Hisz vénlány maradtál.
Azért ez…
- Mondj igent! - Én léptem.
Na ne!
Ez pokolian kínos.
Azt hiszem, ez egy nem.
Értem.
Sajnálom!
Sajnálja.
Azt mondta…
Mondhattál volna valamit.
Azt mondta: „Sajnálom!”
Igen.
Ez meg mi a fene volt?
Jaj, drágám!
Hagyd békén, Mabel!
Laura csúnya volt veled. Sajnálom.
Le is térdeltél. Sajnálom.
- Ez kínos. - Megmagyarázhatta volna.
- Sajnálom. - Nem akarta.
- Sajnálom! - Semmi közöd hozzá. Egyél!
Mi a fenét bámultok? Egyetek!
Francos egy család!
Kérhetnék egy sört?
- Laura! - Nem akarok beszélni róla.
- Drágám! - Szeretem Davit.
Akkor miért hallgattál?
Túl sok nekem ez az egész.
Tessék? El kell döntened, hogy mit akarsz.
Nem akartam megbántani.
Csak te tudod ezt helyrehozni.
Hát rajta!
Gyere, drágám!
Nem kértem, hogy a kölykeiteket is hozzátok el.
Felnőtteket hívtam. Félig felnőtteket. Nem teljesen azok.
Legyek! Bugyogót kellett volna cserélnem.
De huncut vagy, Agnes!
Kérnék még „csokit”.
- Igen? - Ez nem hatott.
Azt hiszem, adok egyet,
de szeretném, ha megértenél valamit:
nem árt vigyázni ezzel a csokival.
Egyszer túl sokat ettem, és egyszerre hatott az egész.
Mexikóban tértem magamhoz, egy Arriba nevű öszvérhez láncolva.
Bizony, drágám! Tequilát árultam a melleim közül.
Semmire sem emlékeztem. Adok egyet,
de neked kell vigyáznod magadra.
- Csak egyet. - Jó.
Nem tudom, jó ötlet-e. Talán nem az.
Mégis mit képzel ez a Davi?
Haza kell költöznie. A nagyapja számít rá.
Tessék?
Ebben állapodtak meg.
Mikor elhunytak a szülei. Béke poraikra!
Ó, igaz. Béke poraikra!
- Emlékszem az apja utolsó szavaira. - Mit mondott?
„A fenébe, ez egy busz!”
- Aztán elütötte. - Igen. De…
Aztán Davi megegyezett a nagyapjával, hogy a nagyapja viszi a farmot,
amíg Davi elég idős nem lesz ahhoz,
hogy átvegye.
Most elérkezett az idő. Davi is tudja.
Ez olyan édes! De mi van, ha a szíve már másra vágyik?
Tojok a szívére!
Már sajnálom, hogy hat gyerekem volt.
Figyelj, drágám, a gyerekeknek megvan a maguk élete.
- Hagynod kell, hogy éljék az életüket. - Ez igaz, de tartoznak nekünk.
Ne mondd nekem, hogy Cora semmivel sem tartozik neked!
Tartozik hát! Évekig rúdtáncoltam, hogy el tudjam tartani.
Tudod, mennyi szálkát kellett kihúznom a combomból?
Szálkát?
Akkor még nem voltak rézoszlopok. Ma már könnyű a ringyók élete.
Annak idején csak telefonpóznák voltak.
Le se lakkozták őket.
De ha kellett a pénz, fel kellett pattannunk a rúdra.
Megtettem, bár megvolt a böjtje. A belső combom bánta.
De ez volt az ára.
Nézd, én megtettem, amit meg kellett.
Davinak vissza kell jönnie a farmra.
Kérdeznék valamit: és ha nem ez az álma?
Tojok rá! Át kell vennie a farmot.
Mit érzel majd, ha a fiú ott vezeti a farmot,
feji a bikákat, de nem akar ott lenni?
- Teheneket. - Tessék?
Teheneket fej.
Nem bikát fej, hanem tehenet.
Ó! Nekem nyolc!
Mit számít, hogy azt teszi, amit akartok,
ha egyszer Amerikába húzza a szíve?
Tudod, mennyi munka egy farm?
Nehéz ám tehenekkel párosítani a bikákat!
Egyszer smárolnom kellett egy bikával.
Többet is akart, de én nem. Legalábbis akkor.
A tehénszart is fel kell pucolni. Sok áldozatot hoztunk Davi taníttatásáért.
Figyelj! Akár tetszik, akár nem, a gyerekek a saját életüket élik.
Választhatsz, hogy amikor hibáznak, ellenük leszel-e, vagy velük,
és segítesz-e nekik akkor.
Érted?
- Madea! Kösz a beszélgetést! - Igen?
- Szívesen. - De döntöttem.
Davi visszajön velem Írországba.
Akkor nem tehetek semmit. Adok még pár csokoládét,
aztán meglátjuk, ki hová megy.
Tessék, fogd az egészet! Edd meg mind!
Aztán meglátjuk.
Gyertek be! Túl meleg van idekint!
- Leveszem a fűzőt. - Egyem ezt meg?
Vigyétek innen a gyerekeket! Nem ismerem őket.
És aki nem hoz tányért, az nem is kap tányért!
Szeretem őt.
És ezt mikor akartad közölni velem?
Tudtam, hogy te elő akarsz itt bújni.
Teret akartam adni neked.
De mindegy is. Kikosarazott.
Nagyon gáz ez az egész.
Ismersz minket. Tudod, hogy összeillünk.
Hogy mondhatsz ilyet, Davi? Mi? Egész végig hazudtál nekem.
- Nem igaz! - Nem ismerek rád.
Amikor elutaztál hétvégente, vele voltál?
- Igen. - Oké.
Szóval hazudtál nekem. Nem mondtad el.
Ő kért meg rá!
Szóval rákened?
Nem, csak mondom.
Tudod, mit? Nincs mit mondanom neked.
Elmehetsz.
Tim!
Miért állsz még itt, haver?
- Mert… - Tűnés!
A barátod vagyok, és szeretlek.
Ja, a családomat is.
Légy csak dühös! Jogod van hozzá.
Én csak…
Támogatni akartalak az egészben.
Sajnálom.
A barátod vagyok. Sose akarnálak bántani.
Tényleg?
Szeretem az anyukádat. Sajnálom, de így van.
Na, én mentem.
Hogy mondhatod egy mondatban, hogy sose bántanál, és szereted anyámat?
Mi ez már?
Akárhányszor megpróbálok egy fél…
Várj egy kicsit!
Csak varrok.
Ezt nem bírom. Hagyjanak békén a saját házamban!
Gyere be!
Szia!
Örülök, hogy benéztél. Csak tétlenül ültem itt,
várva, hogy valaki bejöjjön beszélni velem. Gyere! Ülj le!
- Hogy vagy, drága? - Jól vagyok.
Akkor jó.
Úgy tűnik, megint elrontottam a fiam ünnepségét.
Az már biztos. Kurvára elrontottad.
Nem. Csak vicceltem, csajszi. Nem rontottál el semmit.
Sok áldozatot hoztál a fiúért, basszus!
Majd kiheveri, ne aggódj!
Biztos vagy benne?
Igen, drágám.
Elfelejtetted, mit köszönhet neked? Jó anya vagy.
Amióta csak megszületett, áldozatokat hozol érte.
Az ovitól kezdve az elemin át az egyetemig áldozatokat hoztál érte.
Miután ennyi időt áldoztál rá,
most már törődj végre magaddal!
Majd feldolgozza.
Daviról beszélsz?
Igen. Tudtam, hogy van valakid.
Amikor idejöttél, fel voltál dobva, kacarásztál.
Tudtam, hogy találtál magadnak valakit.
Nem miatta volt.
Tudod? Bár jó vele.
De csak most tanulom, hogy szeressem és egyedül is jól érezzem magam.
Akkor jó úton jársz. Így kell elkezdeni.
Tanuld meg egyedül is jól érezni magad!
Igen. Nem mehetek hozzá. Túl fiatal.
Beszéltem azzal a fiúval, drágám, és nagyon érettnek tűnik.
Mint aki sok mindent megélt már.
Akit trauma ér, az sokszor hamar érett lesz.
- Hogyan ismerkedtetek meg? - Hűha!
Micsoda mosoly!
Ez biztos jó sztori.
Egyszerűen így alakult. Hol is…
Meglátogattam Timet a koliban, de ő mindenhonnan elkésik.
Késett, így a koleszszobájában vártam rá.
Davi viszont ott volt. Elkezdtünk beszélgetni,
és, nem is tudom, mintha…
Varázslatos volt valamié…
Különös volt. Akkor fel se tűnt, de egyre csak beszélgettünk, és…
Aztán már a fenekedet tapizta?
Megmarkolta?
Megmarkolta, és irániul beszélt…
Megmarkolta?
- Csak… - Csak ugratlak.
Nem beszélhetek ilyesmiről a nagyanyámmal.
Ugyan már! Tanulhatnál is tőlem.
De hallgass ide!
Már abból tudhattam volna, ahogy rád nézett.
Szeret téged.
Igen, tudom.
De Agnes néni azt mondta, Davinak vissza kell mennie Írországba,
hogy farmot vigyen.
Egy farmot. Davi nem szólt nekem erről.
- Nem tudtam, hogy tudod. - Hát, most már tudom.
Agnes erőlteti, hogy tudd.
Én pedig nem akarom őt magamra haragítani.
Értem. Szerintem ezt meg kéne beszélnetek.
Beszélj vele az iráni farmról!
Írországi.
- Ezt mondtam. Írországi. - Aha. Azt mondtad…
Igen. Na de beszélj róla Davival! Talán vele mehetnél oda.
Micsoda?
Adj esélyt a szerelemnek! A szerelem ér ennyit.
Szerinted ezt kéne tennem?
Mi tart itt? A fiad most végez az egyetemen.
Sok áldozatot hoztál érte.
Nem érdemes megtartanod a lepukkant kocsidat meg házadat.
Nincs férjed. Hitvány állásod van.
Miért ne mennél Davival?
Tényleg elég pocsék a munkám.
De lehet, hogy a farm rosszabb.
Fekete nőnek sose volt még jó sora farmon, úgyhogy…
De gondold át! Irán miatt.
Igen, nekem van szabadságlevelem.
De te megtennéd, Madea?
Tényleg odaköltözzek?
Miért kérded? Szerelmes vagy.
Ezért megéri. Naná!
Idősen már nem mennék, de a te korodban
kockázatokat vállaltam, így hát nem pocsékoltam el az életem.
Merész döntéseket hoztam.
Érezd jól magad! Ne rontsd el az életed!
De adj esélyt a szerelemnek!
A szerelem ritkán adódik az életben.
Igen, ez igaz.
Csak…
Csak félek. Tizenkét évvel vagyok idősebb nála.
Szerintem nem ez aggaszt, hanem az, hogy összetörték a szíved.
Hadd mondjak valamit erről!
Ha összetörik a szívünk, nem merünk szeretni.
Nem merünk bízni senkiben.
De hallgass rám: ha összetört a szíved, légy bátor, és ne add fel!
Ha valaki összetörte a szíved, szeress mást!
Ha ő is összetöri, szeress mást!
Ha folyton összetörik a szíved, hódíts meg egy szívsebészt,
aki meg tudja gyógyítani a szívedet!
Ezért nem állhatsz le, drágám.
A szerelemért érdemes küzdeni. Érted?
Igen.
Megértelek. Csalódtál, így bizalmatlan vagy.
Falakat építesz magad köré. De hallgass ide!
A falak mindenkit kizárnak. Ne falakat építs, hanem kerítést,
hogy lásd, akarsz-e valamit valakitől!
Rendben van?
De bölcs vagy!
Köszönöm! Tudom.
A fű teszi.
Ha már a bölcsességnél tartunk:
ne csak egy embernek mondd ki a boldogító igent!
Az nem működik.
Sok embernek kell kimondanod.
Érted?
Nem.
Ezért olyan sok a válás manapság.
Egy embernek mondanak igent.
Na jó. Visszavonom, hogy bölcs vagy,
mert letértél a helyes útról.
Ha te is füveztél volna, értenél. Elmagyarázom.
Ha egybekelsz valakivel, tíz év múlva ő már valaki más lesz.
Más ember lesz. Változnak az emberek. Fejlődnek.
Azért újítják meg a fogadalmat, mert más embernek mondták ki az igent.
Érted, mit mondok?
- Adj esélyt a szerelemnek! - Jó.
Nem lesz baj.
A fiú még túl fiatal, de te elég idős vagy ahhoz, hogy megértsd.
Gondold át, drágám, jó?
Ha megbocsátasz, épp varrtam.
Kötörésztem.
Tűvel kötörésztem, és szeretném folytatni.
- Megtennéd, hogy… - Persze.
- Kösz! Szeretlek! - Én is téged.
De már régóta itt vagy. Több mint egy napja.
- Most már elmehetnél. - Jó.
Már indultam akartam.
- Jó. Szeretlek. - Szeretlek.
- Beszélj azzal a fiúval, jó? - Jó.
- Oké. Beszélj vele! - Rendben. Jó füvezést!
Honnan tudtad?
Szerinted nincs szaga?
Felírattam receptre, mert Georgiában még nem legális!
A húgodnak el ne áruld! Nyavalyás hekus!
Kilenckor bezár a park, fiam.
Kilenckor. Zsenifikálni akarják az egész környéket.
Aha. Dzsentrifikálni?
Igen, nem zavarhatjuk a zseniket.
Dzsentrifikálni akarnak?
Ezt mondtam. Zsenifikálni.
Hogy sok zseni legyen. Régen más volt. Ha kijövök, néha most is lőnek.
Én nem akarom, hogy zsenifikáljanak.
- Bezzeg a régi szép gettó! - Értem.
Idejönnek, és felemelik az ingatlanadót.
Betolakodnak.
Kosárpályákat építenek, meg minden.
Szép házak épülnek. Nem adom el, és kész!
Dzsentrifikáció.
Tök mindegy, nem adom el a házamat. Az enyém. Kifizettem.
Értem.
Madea, anya még fent van?
Miért?
Beszélnem kell vele.
Nem, anyádnak nehéz napja volt. Menj haza!
- És velem mi lesz? - Mi lenne? Ne zaklasd őt fel!
Jó. Csak beszélnék vele.
Menj haza, és készülj a diplomaosztódra!
Tanuld meg a beszédedet, rendben? Hagyd most anyádat!
A szülők nem tökéletesek. Sokat hibáznak.
A gyerekek azt gondolják:
„Anyám nem volt jó anya. Apám nem volt jó apa.”
Megtették, amit tudtak.
Senki se tanította őket gyereknevelésre.
Az emberek igyekeznek, érted?
- Igen. - Nem sejtetted, mi a helyzet?
Nem. Davi sokat beszélt anyuról, de nem állt össze a kép.
Sokat beszél anyádról?
Igen.
- És… - De…
Te nem sejtettél semmit? Jól értem?
Két egyetemista a te anyukádról beszélget.
Egy férfi emlegeti őt, de te mit se sejtesz?
És te jártál a jogra?
Figyelj! Van egy kérésem.
Egyelőre ne vállalj ügyeket! Bűnügyeket semmiképp!
Csak bagatell baleseti ügyeket vállalj!
- Beszélek anyuval. - Ne! Megmondtam.
Nem beszélsz vele.
Hazamész, és kipihened magad. Hadd legyünk büszkék a holnapi beszédedre!
Egy barátomnál fogok aludni. Látni se bírom Davit.
Indulás! Menj haza! Rajta!
A labda marad!
Nehogy azt mondják, hogy a zseniktől loptuk el!
A zsenik mindent el akarnak lopni.
- Nyisd ki a kaput a hölgynek! - Jó.
- Erre húzd! - Erre?
Arra nem jó.
- Erre húzd! - Jó.
Különben nem férnék ki.
Menj haza!
Rendben.
Derick Reed!
Tory Edwards!
Sokáig tart a diplomaosztó. Jó a ruhám?
Nagyon csinos ma, Miss Madea.
Köszönöm szépen! Igyekszem. Ez Aretha Franklintől van.
- Gyönyörű. - Mi?
Rám hagyta. Arethának jó volt az ízlése.
- Hű! - Rám hagyta, miután meghalt.
Bizony ám! Hogy van az anyukád?
Még ugyanaz a boksz… Bugyogó van rajta.
Oké, bugyogó.
De nem lesz baj.
Hogy vagy, Agnes?
Jól.
Nekem nem úgy tűnik. Összeszorítod a szád.
Nem, ez nem igaz. Csak jó lenne, ha ez mielőbb véget érne.
Hogy felszállhassunk a gépre. Davival együtt.
Micsoda hideg légkör lett a kánikulában!
- Sajnálom, hogy nem érezted jól magad. - Jól éreztem magam. Csak…
Nem számítottam erre.
- Ott a kicsikém! - „Erre”?
Most megy oda.
Davi O'Malley!
- Ez az! - Gyerünk!
Légy büszke rá!
Szép volt, Davi!
Hajrá, Davi!
Na tessék!
- Nem is néz Davira. - Jaj! A diplomaosztóját is tönkretettem!
Nem igaz.
Semmit se tettél tönkre. Majd felvidul.
Ajánlom is neki! Azok után, hogy egy vagyonba került a…
Én 37,49 dollárt adtam a taníttatására.
Timothy Marshall!
Bravó!
Ő az én kisfiam!
Ez az!
Hajrá, Tim!
- Lefotóztátok? - Igen.
- Mosolygott? Átvette? - Igen.
Jó, akkor már megruházhatom a bigét.
Maradj veszteg!
Ne csináld ezt a diplomaosztón!
- Igaz! - Elég!
- Igaz! - Két vacsorát már elrontottál.
- Istenem! - Muszáj mindenhol cirkuszolnod?
- Te mit rontottál el? - Mit?
Az étvágyamat a ronda öltönyöddel. Fogd be!
Hallgass el! Beszédre készül.
Ne oktass ki! Nem vagyok gyerek.
- Nem akartalak… - Móresre tanítsalak?
Nem akartalak kioktatni, Madea,
de ez nagy nap Tim számára!
- Még ilyet! - Pofa be!
És most a színpadra hívom az évfolyamelsőnket,
Timothy Marshallt.
- Ez az! Évfolyamelső! - Az én fiam!
- Hajrá! - Az én fiam!
Beszédet mond.
- Beszédet mond! - Az én fiam!
Na ne! A te fiad, még mit nem? Azt mondja, az ő fia.
Hát, nem is a tiéd.
Nem tettél érte semmit. Most bezzeg a te fiad. Csitt!
- Nem mond beszédet? - Széttépte.
Most mit fog mondani?
Lehet, hogy kívülről megtanulta.
Lehet.
Az életről akartam itt beszélni nektek,
meg a fényes jövőről, ami ránk vár.
A munkáról, a reményről.
De az elmúlt két nap egyszerűen…
A legjobb barátom hazudott nekem.
Nem is hazudott. Átvert az anyámmal.
Ajjaj!
- Nem tudtam, hogy járnak. - Istenem!
- Ez magánügy… - Kiteregeti a szennyest.
Ezt nem kellett volna.
- Te felveszed? - Igen.
Egész éjjel dühösen forgolódtam az ágyban.
Haragudtam rájuk, amiért nem mondták el.
De aztán ráébredtem,
hogy nekem is van egy titkom,
vagy legalábbis azt hittem. Már az egész családom tudta.
Igen, tudtuk.
Meleg vagyok,
és nagyon aggódtam, hogy mit fognak gondolni.
Ők, és nem én.
Mikor előbújtam, biztosítottak a szeretetükről,
és rájöttem, milyen szerencsés vagyok, hogy ők a családom.
Úgyhogy, a fényes jövőnk küszöbén,
köszönetet szeretnék mondani az édesanyámnak, aki mindig szeretett,
mellettem állt, dolgozott, és mindent megtett, hogy lediplomázhassak.
- És apámnak is köszönöm. - Ő semmit sem tett érted.
- Madea! - Mi van?
Egyetértek!
Bár elváltak, és nem volt sok pénze,
igyekezett támogatni.
És a legjobb barátomnak, Davinak,
aki egyszer sem ítélt el, és mindig jó volt hozzám.
Annak ellenére, hogy titkos viszonya volt az anyámmal.
Basszus!
- Miért emlegeti fel? - Na…
- Mert így volt. - Kamatyolt vele.
Túl sok a duma. Ne teregesd ki a szennyest!
Ámen!
Átgondoltam, hogy milyen ember is ő.
Érett. Jó ember.
És arra gondoltam: milyen szerencsés vagyok!
A két ember, akit a világon a legjobban szeretek,
miattam talált egymásra.
Jobb lett volna, ha tudok róla? Igen.
De fel tudom dolgozni.
És bocsánatot kérek tőlük a viselkedésemért.
Múlt nélkül nincs jövő.
És nagyon hálás vagyok, hogy van családom.
A dédanyámtól, Madeától kezdve
Cora nagyanyámon, Mr. Brownon, Ellie nénin át egészen Bam néniig.
És persze Joe bácsit sem hagyhatom ki.
Joe nincs itt. Kiütötte magát gandzsával.
Szeretném tudatni a világgal,
hogy szeretem őket, és hálás vagyok, hogy ebbe a családba születtem.
Előttünk a jövő,
és én a sajátomat szorgos átlagembereknek köszönhetem,
akik nem voltak gazdagok.
Óriások a szememben.
És teljes szívemből szeretem őket.
Köszönöm!
Ez gyönyörű volt!
Köszönöm, Jézus!
Halleluja!
- Ez príma volt. Szép beszéd volt. - Az volt.
- Ez igaz. - Igen.
- Szia! - Szia! Gyere velem!
És én még azt hittem, nekem van nagy titkom!
Nem akartunk megbántani, kicsim.
Szereted őt?
Igen.
Szereted őt?
Igen.
Szólhattál volna.
Tudom. Sajnálom!
Sajnáljuk. Sajnálom.
El akartuk mondani, hidd el!
Ne kérjetek bocsánatot! Én…
Tudom, milyen, ha valakinek titka van,
és megkönnyebbülés, hogy tudja a családom.
Ti se titkolózzatok!
Büszke vagyok rád. Hadd öleljelek meg!
- Szeretlek. - Szeretlek.
- Nem foglak apának hívni. - Ne is!
- Ha bántod őt… - Hé!
Sose tenném,
de már nem számít. Nem jön hozzám.
Mi van?
Anya, azt mondtad, szereted. Mi a gond?
Vissza kell mennie Írországba.
Agnes néni nem tágít ebből.
Micsoda?
Ezért mondtál nemet?
Nem szeretnék viszályt szítani a családodban.
- De… - Szia! Gratulálok, Davi fiacskám!
A családunk és a hazánk büszkesége vagy.
Köszönöm! Agnes néni, beszélnem kell veled.
Nincs mit megbeszélnünk. Jól érzem itt magam.
- Örülök, hogy itt voltál. - Jól van.
Anya, hadd mondja el, amit szeretne!
- Kösz, Cathy! Nos… - Rajta! Hallgatlak.
- Tudtam, hogy… - Várj egy kicsit!
Ezt elfelejtettem odaadni.
- benne van az ajándékod. Nyisd ki! - Mi…
Mi ez?
- A jegyed Írországba. Töröltettem. - Tessék?
- De… - Nincs de.
Mint tudod, szeretném, ha hazajönnél, és tisztelem a családi hagyományokat.
De egy bölcs nő azt mondta nekem:
„A gyerekeknek megvan a maguk élete. Saját döntéseket kell hozniuk.”
Arról is mesélt, milyen fekete kurvának lenni…
Mindegy, ez lényegtelen.
Az a helyzet,
hogy ide tartozol.
És itt vár rád a boldogság.
Ezt kívánom neked.
Ez szép. Ez…
Ez nagyon szép!
- Akkor összeházasodhatunk? - Ne Agnes nénitől kérdezd!
Kérdezd ettől a gyönyörű hölgytől!
Mit szólsz hozzá?
Laura!
- Hozzám… - Ne térdelj le megint!
Már nemet mondott.
Egyszer már beégtél ezzel.
- Csendet! - Cora…
- Időpocsékolás. - Hadd kérje meg a lányom kezét!
Így megint be fog égni.
Készítünk egy képet. Csitt! Mehet!
- Rajta! - Seggnyaló!
- Vajon igent mond? - Laura!
Leszel a feleségem?
Igen.
- Ez az! - Ez az!
Igen, a feleséged leszek.
Keljetek egybe! Aztán menjetek mázashetekre!
- Mit fogsz mondani a nagyapjának? - Semmit.
Semmit?
A nagyapja börtönben van.
Meztelenül találták egy részeg birkával.
- Na ne! Micsoda? Egy birkával? - Mi?
- Ez durva. - Az.
Önnönmaga vitte be a birkát?
Nem. Vakrandi volt.
Láttam a filmet. A folytatást is.
Szeretlek, Agnes néni.
- Tudom. Én is szeretlek téged. - Gratulálok!
El kell érnünk a gépet. Cathy, gyere!
- Ez olyan szép! - Az ég áldjon! Büszke vagyok rád.
- Laura! - Hol van Madea?
Ott alszik.
El akarok búcsúzni tőle. Gyere!
Várj meg itt!
Olyan büszke vagyok rád, kicsim!
Hadd rendezzem meg az esküvőt!
Igen. Köszönöm, Jay!
Madea!
Megijesztettél. Bealudtam az indiai kendertől.
- Vége van? - Igen.
Rendben.
El kell érnünk a gépet. Nem cipelem magunkkal Davit.
Tudtam! Ez így helyes. Tudtam, hogy helyesen fogsz dönteni.
Köszönöm, Madea!
Kösz a vendéglátást! Nagy volt az öröm, lány…
Örömlány?
Örömlány.
Egy nagy örömlány vagyok. Oké. Világos.
Köszönöm a beszélgetéseket, és köszönöm a receptet!
Szívesen. De vigyázz! Öt-tíz évet kaphatsz, ha túlzásba viszed.
Mikor ugrasz át hozzánk? Majd gyere el!
Szívesen körbevezetlek.
Mindenhol.
Mrs. Brown és Madea beutazhatná Európát.
De jó lenne!
Akkor gyere el Írországba!
Hát Iránról beszéltél! Iránba nem mehetek.
- Írország. - Tudom, túl sok a homok Iránországban.
Na baszd meg!
- Hagyjuk! - Jó.
- Na jó, indulnom kell. - Igen.
- Rendben. Jó utat! - Köszönet mindenért!
- Szia! - Szia!
Figyelj! Teljes szívemből köszönöm! Hálás vagyok érte.
- Köszi! - Betéptem, nem kísérlek ki.
- Megyek. - Nem találom a lépcsőt.
Ezért aludtam el. Totál betéptem.
- Oké. - Szeretlek.
Én is téged.
- Szia! - Szia, Agnes!
- Csak elbúcsúznék. - Már elbúcsúztál.
- Tényleg? - Kétszer is. Túl közel jöttél. Szia!
Miről álmodozol itt, Mabel?
- Nagyon baró cuccot toltam. - Tényleg?
Ez az!
Szerinted mi lenne jobb?
Szerintem elpróbálhatnánk még egy Drunk in Love-féle vonaglást.
Igen, egyetértek.
Vonjunk be minden részleget!
Akik nem látták a műsort.
Fentről nézve nagyon nem jön át a hangulat.
Miért sétált elém? Beszélek. Előttem fogsz mászkálni?
Egyetértek.
Vonjunk be mindenkit, hogy tiszta legyen!
Oké. Mennyi az idő?
Hat harminc.
Oké. És mikor kell elmennem?
Nyolckor.
Annyi elég. Tudunk még próbálni.
Oké. Rendben.
Na jó, lássunk neki! Menjünk!
Isten, köszönjük, hogy megáldottál minket azzal,
hogy azzal foglalkozhatunk, amivel szeretnénk ezekkel a…
A szép emberekkel.
Némelyikükkel. Nem mindegyikükkel.
Szeretnénk megköszönni ezt a pillanatot,
amikor elmondhatjuk nekik, hogy ha hibáznak, bajt csinálnak,
akkor ellátjuk a bajukat. Ámen és dicsértessék…
Köszönöm nektek Machellát!
Fontos, hogy mindannyian átvegyétek az összes lépést,
úgy öt-kilenc ember vagy 11-12 lépést elront.
Jelenleg elég rémesen megy, de majd belejöttök.
Szeretném, ha tudnátok, hogy nagyon hálás vagyok mindenért…
Így nem kapok levegőt. Na de nagyra értékelem, amit tesztek.
Ez gyönyörű. Gyönyörű emberek vagyunk.
Imádom, ha ennyi szép ember van együtt egy rakáson.
Nagyon klassz! Hagyjátok abba a tapsot, az istenit!
Hiába mondom, hogy ne tapsoljatok. Ezért nem mennek a lépések.
Azt mondom: egy, két, há', négy, öt, ti erre… öt!
Így kéne: egy, két, há', négy öt!
Tanuljatok végre, gyerekek!
Megpróbállak felkészíteni a jövőre.
Egy, két, há', négy, öt!
Rajta! Egy, két, há', négy, öt!
Hadd lássam! Egy, két, há', négy, öt!
Jó, felkészültetek.
Most fergeteges hangulatot fogunk csinálni.
Csapassuk, jó?
Fergeteges hangulatban fogjuk csapatni.
Rendben? Oké.
Elment a hangom. Na jó.
Megfelelő hangulatot kell elkapnunk.
Hogy jók legyenek a kiáltások, és jól összeálljon az egész.
De én nem ezt érzem.
Mi ez? Azt kéritek, adjam meg a hangot, de nem reagáltok.
Ha reagáltok,
ha ráfeleltek a hangra, akkor rendben lesz.
De nincs értelme megadnom a hangot, ha hallgattok.
Felelgetnetek kell.
Madea!
Négy órán át próbáltunk, mielőtt színpadra léptünk.
És a műsor után is próbáltunk négy órát,
hogy lássuk, mit szúrtunk el.