Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX OCH TYLER PERRY STUDIOS PRESENTERAR
Madea! Du kommer inte att tro mig nu.
-Helt otroligt, kolla Brown där ute. -Vad håller han på med?
Han lär bränna ned hela jäkla grannskapet!
Säg åt honom att han tar för mycket tändvätska. Vad är det med honom?
Aldrig i livet. Han lär starta en kemibrand som jag inte vill hamna i.
Jag hamnade ju i en 1972, på oljeriggen. Brände båda bollarna.
Men var ska du bo om han bränner ned huset?
Under din jätteklänning med alla andra.
-Varför i helvete låter jag dig bo här? -För att du inte har råd på egen hand.
Ska vi slå vad? Jag borde mosa ned dig i en koffert på vinden
och låta dig ruttna där och ta emot din pension tills de vita fattat vad som hänt.
-Du har rätt, jag går ut. -Ut med dig, bara!
Du ska lyda mig i mitt hem!
Ja, jag måste ju stå här och laga mat åt alla som nåt slags slav.
-Brown? -Va?
-Vad tusan gör du? -Jag gör upp eld.
Jag satsar stort på mitt barnbarns sons examensgrill.
Ska man röka revben måste man göra upp en rejäl eld.
Du lär ju ta livet av dig här.
Nej, Joe. Det är så här man får till riktigt bra kött.
Man måste få en eld som en dånande masugn.
-Så är det bara. -Du kommer ju att…
Sabba inte min sko.
Ska du ha bensin på, din galning?!
Det är så man gör. Vill du inte hjälpa till, så gå in.
Jo då, jag ska hjälpa dig.
-Har du tändstickor? -Ja, här.
Men gör mig en tjänst. Prisa Herren. Tänd inte förrän jag har kommit in.
-Okej! -Här har du.
Ge mig! Det är så här man lagar kött, man måste lassa på.
Man smakar lite på fingret, så där. Det behövs lite till här.
Jag måste fråga en sak.
Jag vet att du grillar revben och fläsk och allt möjligt till pojkens examensfest,
men har du rum för rostad svart också?
-Va? -Han kommer strax att…
Vafan?!
Jag sa ju det. Han brinner.
Ja, jösses, han brinner. Som han brinner.
Vad håller du på med?
Den fan brinner faktiskt.
Han brinner.
Vad är det med dig?
Hjälp! Jag brinner!
Lugn, jag kommer.
Jag ska släcka honom.
Allvarligt.
Jag varnade dig ju, pucko!
-Brown? Hallå, Brown! -Kom med vatten! Hjälp mig!
Tusan.
-Hjälp, jag brinner! -Du bränner ned trädet.
-Oroar du dig för ett träd? -Släck mig, nån!
Stoppa honom! Jag behöver eld här.
-Fäll honom! -Jag tar det.
Hjälp!
Joe!
Hjälp…
-Du får köpa mig ett nytt träd. -Här köps inga träd, jag brinner ju här!
Hoppas att du inte får ärr, Brown.
Mitt nyplanterade träd.
Jäklar! Jag måste betala vattenräkningen.
-Tyst nu, för tusan. -Hjälp!
-Få honom på fötter.
-Kan du fatta att vi tagit examen? -Ja, absolut. Det fick vi slita för.
-Du satte det ju. -Du också.
-Jovars, men du är kursetta. -Just det.
Kan vi dra hem till din gammelmormor nu?
Vad är det för stress? Alltså…
Middagen är först sju. Vi kommer fram, det blir bra.
Jag vet inget om stress, men däremot fördröjande.
-Du vill inte berätta. -Nej.
Jag vill inte pressa dig, men det är 2021. Vi går ut om två dar, de bör få veta.
Jag vet, det är bara det att…
Min släkt är annorlunda, okej?
Kolla på min släkt: Min far är västindier, mor från Irland
och jag växte upp i Nederländerna tills far dog, och eftersom mor dog tidigare
var jag hos gammelmoster på Irland tills jag kom hit och läste på svart college.
Vem har flest röster i släkten? Davi vinner.
Jo, du vinner där, du har rätt. Men jag ser fram emot att träffa dem nån gång.
Det tar vi det lugnt med.
Så jag ska konfrontera min släkt, men inte du med din gammelmoster?
-Är det så…? -Nej, det är en helt annan grej.
-Jaså? -Din mamma är öppen och klarar det här.
-Jo, men inte min pappa. -Han kan dra åt helvete.
-Davi…varför hatar du min pappa så? -Måste du fråga? Efter allt han gjort er?
Det är därför jag inte berättar mer för dig. Du glömmer ingenting.
Allvarligt, han kommer i kväll, så snälla: Kom inte i gräl med honom.
Okej? Överens?
-Det är varmt i dag. -Jag vet, jag var varmare.
-Jaså? -Du anar inte vad som hänt här.
Brown försökte grilla sig själv.
-Farbror Joe! -Vadå?
Jag vill inte till helvetet, Cora! Nej, jag vill inte.
Jag skulle tända grillen för att fixa min goda kyckling, och pang: Den fick mig.
-Va? -Jag tycker synd om kycklingarna.
-Stackarna. -Vad snackar du om?!
Han satte eld på sig själv. Nu äter han aldrig mer kyckling.
-Jo, men… -Han slängde på bensin. Hela dunken.
Jag ville få en rejäl eld, ju!
-Vänta lite här! -Ja, och du brann ju bra.
-Mår du bra? -Jovars, tackar som frågar.
Det är bra, men knäet krånglar, det måste kollas.
Jag talade med mr Brown. Mår du bra?
Ja, Cora. Eller, ja och nej. Det var som om jag kom till helvetet.
Ja, till helvetet, och Madea var där och jag tänkte: "Här hör jag ju inte hemma!"
-Här. -Nu kommer du med vatten till honom.
-Käften, Joe. -Jag har ju slutat brinna.
-Hur är det, Cora? -Hej, Madea. Tar du påsen?
Vilken fin klänning. Jag tar ingenting.
-Nog kan du ta påsen. -Ser jag ut som en uppassare?
Du ser ut som två, tre stycken, faktiskt.
-Hon ser ut som en "gruppassare". -Som hästkrafter.
Inte ett ljud till från dig, bara knip käft.
Håll käften medan du har kulorna kvar, annars åker de i nötknäpparen.
-Käre värld. -Joe?
Jag har köpt allt vi behövde, nog kan du ta påsen. Jag fick köra tvärs över stan.
Jag vet att du kört långt, när jag ska handla har nåt bränts ned i upplopp.
Varför brände de inte ned hela området?
Vi behöver inte den där affären, de borde bränna ned allt.
Hur smart är det att bränna ned sitt grannskap för att man är upprörd?
Hur smart är det av polisen att misshandla svarta?
-Bränn ned allt! -Jag nitar honom.
Skönt att kyrkan inte brändes ned, den är i samma kvarter.
Ja, gudskelov att kyrkan inte brann ned.
"Hallelujer"!
"Hallelujer!" Tack och lov att kyrkan inte brann ned.
Så fint att du står upp för kyrkan, härligt!
Kyrkan är sak samma, men den ligger vid spritbutiken jag går till.
Bryr du dig mer om spriten än om kyrkan? Det är ju fel!
Nej då, det är du som inte förstår: Jesus, vår herre, kan förvandla vatten till vin.
-Sant. -Jag måste köpa mitt i butiken, prisa den!
Vad? Inga såna dumheter, tack. Nu får vi börja med middagen.
Ingen fara, i kväll går vi till Red Lobster och så grillar vi i morgon.
Ja, jag gillar Red Lobster, det är dit jag och B brukar gå.
-"B"? Vem är det? -Bry dig inte om det, du.
-Ge hit påsen. Vi går in. -Är det Mabel som lockar insekter?
Sluta nu. Hjälp mig att lasta ur bilen i stället.
-Ja, hämta sakerna i bilen! -Så börjar vi med det här.
-Jaha. -Lasta ur bilen, nu.
Men vad har hänt med era kläder, mr Brown? Baken tittar ut!
Jag tyckte att det fläktade. Det var väl när jag brann. Syns nåt?
-Allt syns! -Ser ni nåt?
Ja, du måste skyla dig! Du har en massa hår…det måste du raka!
-Ser du? -Du ser ut som en babian!
-Ser du? -Gud vare nådig. Ja, det ser hemskt ut!
Hur tusan fick hon in stolar i bilen? Ta maten, du.
-Jag tar påsarna. -Ta dem till baksidan.
Visst. Joe! Varför sa du inte att rumpan syntes?
-Jag har försökt att inte se röven. -Jaha…
På tal om det har man tagit några där, ja.
-Måste du böja dig så där? -Jag försöker packa upp!
Jag är på väg att spy här. Spy som en räv på lucia.
-Ställ upp stolarna. -Gör det själv, jag vill inte se på dig.
-Men du… -Tyst nu.
-Vadå? -Tyst med dig. Tig.
-Det doftar cajun här, vad lagar ni? -Hej, raring. Hur är det?
Hejsan, raring. Jag heter Joe och är stenbock.
-Mr Brown här, och jag är… -Ett rövhål.
-Lejon. -Ja, han är lejon.
Hur är det, mr Brown och mr Joe?
-Vänta, vet du vad jag heter? -Så klart.
Ja, det här är Sylvia.
Just det, ursäkta mig. Sågs vi på Coachella, eller?
-Nej. -Nej, nej, Superbowl, då?
All-Star-helgen?
-Du är sexig som fan, vad heter du? -Nu mår jag illa.
-Joe. -Jag önskar…
…att jag var en spegel och kunde se mig själv inuti dig.
-Allvarligt? -Kan du låta bli det där?
Joe. Det där är din systers dotterdotter. Ni är ju släkt!
Vad tusan är en systers dotterdotter?
Jag är från Alabama: Bortom dotter är det fritt fram.
-Kusiner går bra. -Herregud.
Det är ju löjligt!
-Gå in, ni. -Jag kom inte för incest.
-Trevligt att ses. -Detsamma. Såja, in med er.
Tusan, kolla in den gången, som en…
För tusan, Brown! Fan! Skit!
-Vadå? -Skit!
-Hejsan! -Å, se på henne!
-Kolla här. -Hej, hur är det?
-Hej, mamma! -Hej.
-Slå dig ned, Sylvia. -Tackar.
-Så fin du är, ni är båda så fina! -Tackar.
-Åkte ni tillsammans? -Ja.
Jag sa att det gick bra, men hon envisades.
-Inte skulle du köra den gamla bilen. -Å, det var rart.
Det var så rart. Det finns inget som en bra tjejkompis som ställer upp för en.
-Rart. -Och tack för att jag får sova över.
Inga problem, du är välkommen hit när du vill, dag som natt.
Men stanna inte för länge, du åker väl efter examensfesten?
-Jo… -Bra, direkt efter, va?
-Då drar alla hem. -Madea!
-Är Ellie här? -Hon ringde och sa att hon är på väg.
Men hon slutade precis nu.
Okej. Allt som händer nu gör mig orolig för min snutsyster.
Jag vet, samma här. Jag är orolig.
Vet ni vad jag oroar mig för? Att hon ska komma.
Så många häktningsbeslut det är på mig så gör hon mig orolig: "Kom inte hit.
Jag vill krama dig, men visitera mig inte." Ja, hon är din dotter, Cora.
-Hon står ju på din sida. -Nej, för många häktningsbeslut.
Tur att Sylvia är advokat, hon kan hjälpa dig.
Nej, sist Brown hjälpte mig sa man i tinget att jag skulle betala…böter!
Jag skulle betala böter. Betala böter för att få körkort för att försäkra bilen?
När den redan är köpt? Fan heller, skulle jag betala böter?
Nej, här betalas inga böter! De måste ta mig först.
Du är för gammal för sånt.
Ibland måste man ha lite spänning i livet.
Jag vill inte dö gammal. Det håller mig ung att fly polisen.
-Är det tricket, alltså? -Det är stärkande att vara på helspänn.
Du har lärt mig fel! Jag behöver häktningsorder och snabba tennisskor.
Men allvarligt, jag ringde Tim och han är också på väg.
Japp, mitt barnbarn.
Min bebis tar examen, kan ni fatta?
Jo, och han hade nåt han ville berätta för hela släkten.
-Vad kan det vara? -Ingen aning, men…
Vad det än är, så är det bra. Tim är en fin grabb.
Ja, hans mamma gjorde ett bra jobb. Trots den där pappan.
Å, prata inte om honom. På tal om det, hur mår du efter skilsmässan? Kära nån.
-Ja, vi vet att det var hemskt. -Det går bra.
-Säkert? -Ja, det är bra.
För efter skilsmässan såg det illa ut.
-Madea! -Vadå? Det såg ju illa ut.
Ja, vi vet att det var illa.
Jag mår bra, det gör jag.
Sylvia representerade mig, och hon var en klar räddning.
Jag önskar att jag hade fått loss mer.
Jag sa ju att hon inte skulle lyckas.
-Hur menar du? -Hur skulle hon kunna lyckas i tinget?
Där säger de åt en hur man ska göra.
Hur kan en domare besluta vad man ska och inte ska göra?
Nej, domaren kan fara och flyga.
Du skulle ha kommit till mig, du hade fått hälften av allt. Halva soffan, allt.
-2004 tog jag fram motorsågen. Fråga folk! -Jo, jag vet.
-Man kan följa lagen, eller Madea! -Just det.
Ja, precis! Så följ inte hennes exempel, bara låt bli.
Förlåt. Men det känns som om skilsmässan inte påverkat dig alls. Det gläder mig.
-Du ser så bra ut. -Nej.
-Det gör hon ju. -Nej.
-Vadå? -Jo, du ser bra ut, men…
Vad?
Om man skilt sig och haft det svårt och ser så här bra ut, då har man nåt nytt.
Man tröstar sig med särade ben under en man.
-Madea! -Jag kan säga vad jag vill.
Alla pengar hon fått för att hjälpa pojken genom college!
-"Alla pengar"? -Ja, jag la…
Hur mycket var det? Jag måste räkna på det.
-Snälla, gör det. -Jo, 37 dollar och 95 cent.
-Mitt bidrag till hans utbildning. -Vad räcker 37 dollar till?
Det är inte summan, det är slitet bakom.
Men kom igen nu: Vi måste få lite klart till i morgon.
Sitt här, gumman, du är så fin. Fixa tomaterna, hjälp din mamma.
-Du har rätt. -Jag skär tomater.
-Hejsan. -Hej!
-Hej, mamma. -Hej, gubben!
Tim! Hej, Davi.
-Kolla där. -Hur är det? Härligt att ses!
Min fine pojk.
-Kom här! -Hejsan.
-Hej! -Hej, mamma.
De är fina.
Min pojke! Examensmannen!
Ja, fota dem nu!
Å, tusan.
-Kursetta. -Ja!
Så fint att du är här, Sylvia. Och tack för allt du gjort för henne.
Kan ni sluta? Ni behöver inte fortsätta att tacka mig.
Fast, jo.
Jag är så stolt över dig, Tim!
Alla pengar vi lagt på din utbildning.
-Nu får du se till att bli nåt. -Det ska jag, jag lovar.
-Bäst, det! -Jag tror dig.
-Minns du min vän Davi? -"Davi", heter han Davi?
Och jag som kallat honom "Davey", förlåt mig.
-Trevligt att ses igen, miss Laura. -Detsamma.
Jag har en fråga. Vad gör alla svarta här, har nån mördats?
Gå hem med er!
Var inte så ful i mun. Är allt klart där ute?
Jag gjorde mitt bästa, jag orkade inte se Browns röv mer.
Jag skickade hem honom, så nu vaskar han sotet av arslet.
-Jag tror att det var sot. -Det tror inte jag.
Jag har känt Brown länge, efternamnet har sina skäl.
Herregud!
Käre värld.
Hejsan, farbror Joe.
Inte tusan kom du hit i uniform, inte.
Min flicka kan ha uniform om hon vill! Hon är polis, och jag är stolt över henne.
-Tack, mamma. -Det var så lite.
Det är på grund av dig som alla kört till slutet av gatan och vänt!
Så gör man här, man backar när man ser en polisbil.
Kör ned lyktstolpar och allt för att komma undan.
Du måste ta av uniformen och flytta polisbilen
innan alla i området försöker döda nån!
-Ut, för fan. -Jag går ingenstans.
Kan min majaleverantör inte komma hit så blir det problem.
Kommer Freddy? Säg att jag vill ha fyra…
Vi tar det sen.
Så flytta polisbilen.
Jag kan faktiskt gripa dig.
-Och jag skulle protestera skiten ur dig! -Om vadå?!
Brott mot mina medborgerliga rättigheter den 6/1 i huvudstaden!
Att jag kan röka gräs om gräset är bra!
-Be din majaman att söka upp mig. -Hota inte min majaman.
-Jag ska visa dig. -Hota inte majamannen!
Okej, men du har fel: Gräs är inte lagligt här.
Jag har ett koncept.
-Jag tror väl att du menar "ett recept"? -Ja, precis.
-Vem fan är det där? -Det är ju Tim! Den utbildade vi firar.
Rätta honom inte, han är dum.
Jag vet vad jag sa, rätta mig inte för att du gått på college! Jag har ett koncept!
Kursetta.
Kursa dig härifrån innan du får spö!
-Vad är det med dig? -Flytta din jäkla bil och gör det nu.
Glöm det. Och be din majaman att söka upp mig.
Vet du? Om jag räknar jointar och börjar få ont om dem,
om de tar slut för att du är här i uniform, då blir det problem.
Jag går och byter om. Innan jag tvingas att gripa nån.
Så där har du farbror Joe.
Kolla här. Farbror Joe?
Hur är det?
Så där. Bollarna funkar inte, men jag tvingar fram lite ibland för hennes skull.
Det behövde jag inte veta.
-Varför fråga om du inte vill veta? -Sant.
-Det här är min vän Davi. -Hej.
-Sluta, har du inte hört om covid-1920? -Jag försökte ju säga det.
-Varför pratar du så underligt? -Jag är från Europa.
Från Europa? Är det därför brallorna är så tajta? Jag ser din kameltå.
-Det är så vår generation klär sig. -Jaså, det gör ni? Jaha.
Er generation gör mos av grejerna, bara mos.
På min tid hade vi stake. Hårda grejer.
Nu är det bara mos av allt, ingen stake.
Alla är "woke", men ni borde lägga er igen.
Okej, kan du sluta härja med min rumskompis?
Åhå, du är… Är han din rumskompis?
-Ja. -Vi delar ett rum på campus.
Din farbror Peaches delade också rum på campus.
Det var väl i 40 år han delade ett rum med den där snubben.
Han gillade tajta byxor och hade också kameltå.
Låt ungdomarna vara, Joe!
Bär upp din mammas väskor i stället för att prata med den dåren.
Gå upp med er, ta med väskan där.
-Visst. -Bär upp den. Men skada er inte.
Spräck inte en nagel!
Sträck inte kameltån!
Vad är det med dem?
-Hallojsan! -Där har vi Bam.
-Såja! Hej, allihop. -Hej! Trevligt att ses, Bam.
Detsamma. Jag måste sätta mig, det ömmar.
-Sätt dig här, du. -Tack för att du kom, tant Bam.
Tack för inbjudan. Ska vi sitta här ute?
-Då sätter jag mig här. -Gör du det.
Så, ja!
Jag visste väl att hon skulle vara här.
-Hej, Syl. Se på dig. -Hej, tant Bam.
Du är fortfarande fin!
Och fortfarande fräck.
-Och du bär det så väl. -Tack.
-Ni är fina allihop. Er mor var det också. -Jo, men hon var en ho.
-Jo. -Jag bara säger som det är.
Nån här bjöd in en man.
-Din nye? -Nej, det är för nytt.
Jag pratar inte om mig utan om Laura.
-Har du träffat nån? -Nej, hon menar Richard.
Va?! Lugna ner dig, Madea.
-Är du ihop med honom igen? -Absolut inte.
Men han är Tims pappa. Och Tim ville ha med honom, så jag sa ja.
Tänkte ingen på att fråga mig?! Det här är mitt hem!
Ska han få komma hit, han som lämnade dig utblottad så att jag fick rycka in?
Du fick 37 dollar till hans utbildning! Och nu ska han få komma hit?
-Madea, du… -Håll honom borta från mig.
Ni får hålla honom borta från mig, så är det bara.
Förlåt.
Jajemen!
Vänta, var du inte trött?
Tyst nu.
Tim?
Vem är det här, som ser ut som ett mellanmål?
-Bam. -Tant Bam!
Låt mig vara, jag tycker om dem unga.
-Hej, jag heter Davi. -Davi? Å, och fransos också!
-Men… -Jag är irländare och holländare.
Flygande holländaren? Jag flyger med dig när som helst!
-Vem fan lämnade grinden öppen? -Joe!
Och jag som trodde att mina raggrepliker var töntiga…
Se upp med henne! Nej, vänta, ni behöver ju inte passa er.
Glöm det.
-Farbror Joe! -Såja, kom igen nu.
Stäng dörren, för tusan! Jag får sköta allt här!
-Lämnar man huset stänger man dörren! -Knip, Joe. Du betalar inga räkningar här.
Gå nu, ni behöver göra er i ordning till middagen, okej?
Okej, vi ses sen.
-Vart ska du, Bam? -Jag ska in hit till min framtid.
-Men då så… -Till din framtid?
-Låt henne vara, hon är aphög. -Jag har inte tid med er!
Varför sitter ni och glor på mig?
Tim?
-Vem är det nu? -Tim?
-Gudars. -Tant? Hej.
Hej, Tim. Gratulerar, lilla gubben. Det här är till dig.
Tackar.
Fast det är inga pengar i det.
Visst öppnade han det som om det var pengar i?
-Jag var beredd! -Ja.
Men kunde jag så hade jag vikt ihop mig själv och lagt mig som present där.
Du skulle inte få plats hopvikt i en pickis.
Du kan ju fråga din pappa hur vikbar jag är.
Han skulle inte ha en aning, han var hallick.
Varför kastar du blickar och fixar till håret?
Du söker på fel ställe.
Ge dig nu. Bara håll tyst.
Tyst, hatare!
Jo, killar, tror ni att jag kan få plats här?
-Det tror jag. -Det här vill jag se.
Det ska nog gå. Väskan får ligga där.
Å, där ser man. Jag kom ned i soffan.
Jag klämde mig in, va?
Som ett äpple genom ett nålsöga.
Hallå, sitt inte så där. Manssprid er, isär med knäna, lufta ur alltihop.
Lufta ur alltihop.
-Å! -Vad tusan?
Om jag bara var fem år äldre…
Vad yrar du om?
-Det är då tjänstepensionen går igång. -Va?
Från när jag jobbade på posten och slickade frimärken.
Aj då.
Sen gick jag till Party Central, där jag dammsög.
Så jag bara slickade och sög och sög och slickade i typ tio år.
Och jag är bra på det, ska ni veta.
Jag vet inte varför, men jag blir pigg i byxan. Nu vill man posta brev.
Okej…
Låt mig spara en massa tid åt dig, okej? De där två delar en lägenhet.
Jaha, ni är rumskompisar?
-Ja. -Bara rumskompisar?
-Bam? -Va?
Minns du Peaches och Harold som delade en lägenhet i 40 år?
Å.
Minns du vad jag sa när du ville köpa en folkabubbla?
Ja.
Jag sa: "Köp den inte, för motorn är i bak.
Det är där all kraft kommer ifrån. Från baken på bilen."
-Precis. -Jaha.
(Hemskt ledsen.)
Jaså, jaha, då tar jag väl och går tillbaka till "bak"sidan.
-Jo, men då går jag. -Tack för kortet.
-Okej. -Vi vet.
-Joe? -Ja?
Lycka till.
Jag har inget att säga till dem.
Vafan glor ni på?
-Bara… -Ja.
-Då så. -Visst.
Härligt. Jo, jag ska förse er med lite livsvisdom.
På morgonen går solen upp.
Gör den inte det,
så har man dött.
Japp, det var det.
-Och där har du min släkt. -Jo.
-För guds skull, mamma: Skäm inte ut oss. -Jag?!
Allvarligt.
Jag lovar.
Knacka på, nu.
Förlåt.
Wakanda för evigt!
Vem tror hon att hon är?
Hej! Jag är Cathy Brown, det här är min mor Agnes.
-Hej. -Hejsan, allihop!
Vänta lite, vart är ni på väg?
-Vafan? -De bara knatade in.
-Hur står det till? -Vad har du släppt in för ena?
-Är ni från folkräkningen? -Nej.
"Folkräkningen"!
-Du var en stor kvinna. -Mamma!
Jag säger bara att hon är stor, verkligen stor.
Är luften tunn där uppe?
Gud, så kul! Vem är det här?! Kan nån berätta vem det här är?
-Vad vill ni? -Vi kom för att överraska…
-Davi! -Kusin Cathy!
Moster Agnes.
-Vad gör ni här? -Vi kom för din examen!
Det måste vi ju, för din morfars skull.
-Härligt! Vilken överraskning. -Överraskning.
Härligt…
-Jag menade inte att släppa henne så hårt. -Det gick bra!
-Madea! -Vadå? Hon var tung, ju.
-Hur visste ni att jag var här? -Det var därför jag frågade så mycket.
Misstänkte du verkligen inget?
-Vi har rest ända från Dublin. -Vad säger hon?
I ett "smygplan".
-Jaha, ja. Vad är ett "smygplan"? -Vet inte.
Du måste vara Tim.
-Ja. Trevligt att träffas. -Davi har berättat så mycket om dig!
Ja, det har jag. Och här är hans släkt.
Hur står det till?
Ja, så ligger det till.
Va?! Jag hörde vad hon sa, Joe! Jag hörde! Vad sa hon?
-Vänta lite här nu! -Vad…vad tusan sa du nu?!
-Hon kallade oss niggers! -Sa jag nåt fel?
Hur kan du fråga om du sa nåt fel? Ja, det var fel som fan!
Nej, hon sa "ligger".
-Jag hörde henne kalla oss n-ord. -Det var inte alls vad hon sa!
Säg inte att jag inte hörde det jag hörde. Hon sa "ni är ett gäng niggers".
Nej, nej, "ligger". Ligger, med L.
Kalla oss inte niggrer här i niggerhuset!
Hallå, hon sa "så ligger det till".
Ja, "ligger". Först drar man av de här!
Oj!
Och där blottade hon sig. Det blev nästan fart på grejerna.
-Hur såg det ut? -Som ett underrede.
Orakat.
Och svart är svart. Helt svart.
Svart snut.
Ursäkta, jag har inte hunnit rensa upp, det ser ut som en sprucken madrass.
Säg "så står det till" i stället.
Men det var ena jäklar till stora damkalsonger.
Det är bara en språkbarriär, det är allt.
En språkbarriär som nästan krävde ditt liv! Säg inte så igen.
-Det ska hon inte. Visst, mamma? -Det är allt bäst, det!
-Det ska jag inte. Ursäkta. -Då var det utrett.
-Är det verkligen det? -Är det utrett?
Ja, det är utrett! Det var ett misstag.
Jag är fortfarande kränkt över att ha kallats nigger i ett hus fullt av niggrer.
Såja, såja.
Vi tänkte ta pojkarna på middag på Red Lobster. Ni får så gärna följa med!
Vänta lite, vill du ha mig till att dela bord med vita från Europeo?
Och dessutom ska det sitta en konstapel från bängen där?
-Vänta nu en bomullsmjuk minut! -Å, nej…
-Hon snackar om bomull. -Ursäkta!
Varför drar hon upp bomull?
Vi kom för att fira vår pojks examen.
-I morgon är han en stolt pojke. -Nu kallar hon honom en Proud Boy!
Fan, heller!
-Lugna ner dig, tänk på blodtrycket! -Jag ska dra på mig allt svart jag har nu!
Allt svart jag har ska fan på!
-Om det inte passar tar vi in på hotell. -Nej. Madea?
Vadå? Ja, ja, det går bra.
Ni har rest ända från Iran, det är klart att ni ska ta det lugnt.
Irland.
Rättar hon mig efter vad jag sa? Jag vet vad jag sa: Jag sa Iran.
Jag sa detsamma som du, vet du inte varifrån du kommer?
Vill ni åka med oss? Bra, då far vi.
Rätta mig när jag uttalar "Iran" rätt…
-Vi ses där. -Okej.
-Pax för framsäte! -Du åker med mig, tant Bam.
Varför känns det som om jag ska till Den sista måltiden? Kommer!
-Var det Agnes du hette? -Ja, Agnes Brown.
Nej, lägg av! Jag är också en Brown!
Verkligen? Du ser mer svart ut.
Han är mr Brown, mamma.
Jaha. Så klart. Vi kanske är släkt?
Lägg av!
Där fick du mig! Och vilken min, sen!
Din gammelmoster Agnes och mr Brown går visst bra ihop.
Det verkar så.
-Fint att se att ni trivs ihop. -Jo, Cora, jag talar många språk.
Jag talar berusiska, vingel, smålulle, heltoppad och fylltrattiska. Allihop!
Hon talar engelska, mr Brown!
Jag fattar inte hälften av vad hon säger, jag bara skrattar med.
Kolla här.
-Jag fattar inte ett jäkla ord. -Jag vet.
-Talar han engelska? -Jo, men man måste lyssna noga.
Jag gör det, men jag hör inte så fort.
Oj, nu sjunker blodsockret, Cora.
Ibland sjunker sockret när jag blir uppspelt eller orolig.
Räck mig Madeas handväska, hon har kanske nåt sött.
-Jag räckte dig inte handväskan. -Jodå, nu ska vi se om hon har nåt.
Ge mig nåt, Cora, jag börjar bli dimmig.
Här, ta några stycken. Skynda dig, innan hon kommer tillbaka från toan!
Å, kära nån. Å, ja!
-Ta en choklad. -Precis före middag?
Ja, det rensar…lökarna.
Jag gillar inte lök.
-"Rensa smaklökarna", menar han. -Åhå.
-Jag behöver en ordbok. -Nej, du har bra ordval.
Bara ta chokladbiten, bara ät den.
-Skynda på! -Tackar.
Oj, den var frasig!
-Gillar du den? -Vad är det där i mitten?
-I mitten, vad är det? -Nötter.
-Fick du en nöt? -Inte än.
-Nu räcker det. -Vad sa han?
Jag vet inte, nåt om hans nötter.
De äter tydligen choklad före middagen. Vill du ha?
-Nej, jag tänker på figuren. -Allvarligt? Det är lite sent nu.
Käre värld, så lång kö det var till toan!
Hejsan, hur har ni det där borta?
Kära nån, så lång kön var till toan.
-Gick allt bra? -Det gör det alltid.
Jag har gått här länge.
Jo, när jag jobbade på klubben gick jag hit.
Var det en rugbyklubb? Jag spelade rugby.
Nej, ingen var ruggig där. Nej, jag var…
Svart linebacker för Bears.
Nu hugger jag snart ett svart svin för Saints! Inte ett ord till!
Nej, jag jobbade på strippklubben The Field.
Japp, så var det.
Pengarna strömmade inte in, det var en jämn rännil av växel.
De slängde inte dollarsedlar, det kom femcentare och så.
Det sved, men jag fick ihop till räkningarna.
Vill du verkligen komma hit till en fin middag och snacka om strippande?
Ho's måste också äta. Det är fullt av ho's här. Tror ni mig inte?
Pank pojk får inget ligga
Ja, så är det!
Fullt av ho's, hela stället fullt.
Hörde ni alla ropa tillbaka? De är Cardi B.
Vi är på en bra restaurang, gör inte så där.
-Ingen fara, mamma är ingen dununge. -Nej, jag har varit i gång.
-Dansat på stång? -På en cykel utan sadel!
-Lägg av! -Det var ingen dununge, det var en kråka!
Ja, Joe!
Vad glor ni på? Jag representerar.
Ska jag komma och dela bord
med en snut och med folk som använder n-ordet,
då tänker jag göra det som representant för Black Lives Matter.
Vi ska demonstrera, vi ska bränna ner skiten!
Allvarligt?
Du ska nog äta dig riktigt mätt, för vet du vad?
Du blir snart av…med ditt jobb.
Du blir av, du blir av, du blir av, remix
-Farbror Joe-showen. -Du blir snart av…med ditt jobb
-Är du med där? -Det svänger!
Avfinansiera skiten, lägg ned polisen!
Vi säger "avfinansiera polisen", och kriminella säger samma sak.
Gissa varför brottsligheten ökar.
Jag har inte alla svar, men vi måste prata.
Vi löser ingenting om alla bara skriker och härjar.
Mina skattepengar, mina skattepengar…
Joe, en enkel fråga: När betalade du skatt sist?
Du betalar ingen skatt.
Kan vi släppa det här?
-Vill du ha laglöshet, då? -Tror du att det skrämmer mig?
Lassa på, bara. Jag har levt hela livet i laglöshet.
Kolla vem jag bor med: Min syster.
BH-lös och laglös. De pattarna har aldrig levt i fångenskap.
De har alltid hängt lösa.
Skulle jag tycka synd om er? Så fan heller att jag gör det!
Fast nu gör du precis det du inte vill att vi ska göra.
De ska inte se alla svarta som brottslingar,
men du ser alla poliser som mördare?
-Få stopp på det här, Madea. -Japp, jag har hans nyckelknippa här.
Ring polisen! Det är mitt billarm!
-Där ser du. -Så nu duger polisen?
Strunt samma, det slutade. Var var jag?
Ingenstans alls. Du är sur på polisen tills du behöver dem.
Du rackar ner på dem tills nån bryter sig in hos dig, då ringer du dem direkt.
-Här kommer maten! -Nu blir det äta av.
-Det ser gott ut. -Lassa på!
-Det ser gott ut. -Oj, det är hett.
Å, surf and turf!
Berätta inte att det var jag som släppte in dig.
-Det var god mat. -Ja, det var gott.
-Ursäkta att jag är sen. -Hur kom han in hit?
Hej, son min. Hur är det?
Examensmannen!
Ursäkta att jag är sen, jag fick stå över middagen, det kom saker emellan.
Ingen fara.
-Kommer du ihåg min vän Davi? -Läget, Davi?
-Skakar du inte ens hand med honom? -Hej, Richard.
Det här är Agnes och Cathy, Davis släktingar från Irland.
-De kom för att fira examen. -Jaha, trevligt att träffas.
-Det var Joe som släppte in honom. -Lugna dig nu.
Han lär inte sno nåt, du har inget värt att sno.
Vadå? Alla samlarobjekt och allt?
Jag har samlat saker från hela Georgias värld.
-Jo, på loppisar. -Bara han inte försöker snacka med mig.
-Är det Madea där borta? -Ja.
-Gå inte dit. -Pappa.
-Jag ska bara säga hej. -Nej, här kommer han.
-Hej, Bam, hur är det? -Prata med nån annan. Gå.
Hej, Madea.
Jag säger det bara en gång, Bam: Ducka.
-Vi kan väl hälsa? -Du duckar ju inte.
Du, Madea?
Jag vet att du hör.
Madea!
Mabel!
Vad gör du?!
-Oj! -Jag visste det.
Å, Kamala, nu kom det.
Nej, Joe…
I läderbrallorna. Nedför benen.
Men, Joe: Vilken tur att du har kängor!
Du skrämde nästan sockret ur mig.
Ni går på som om han inte överföll mig. Han överföll mig!
-Vi måste fanimig dra. -Sant.
Han gav sig på mig med sin hand här.
-Jag överföll dig inte! Jag sa bara hej. -"Hi" säger man på engelska.
Och det betyder "hög", och det var jag när jag kom hit, men inte nu längre.
Ursäkta, Madea. Jag ville bara…
Fel av mig.
Trevligt att träffas, vi måste till hotellet. Vill du överleva kommer du med.
-Vi ses vid examen. -Snälla, ni kan väl stanna?
-Alltså… -Jag tänker stanna.
Allvarligt: Kommer du inte på din examen dödar jag dig själv!
Nej, snälla, hon ber om ursäkt. Det ska inte upprepas.
-Fast… -Det är okej. Ingen fara.
-Ja, kom igen, slappna av. Slå er ner. -Glid inte av plasten, bara.
Slappna av och se våra leenden.
Cora! Hämta kräket innan jag sprättar honom som en fisk! Han ska ut härifrån!
-Nu skrämmer du våra gäster igen! -Jag bryr mig inte, han ska inte vara här!
Vi har gäster! Jag sa åt dig att inte komma, stick nu!
Ni pratade med honom som om han skulle vara här!
Jag menade inte att skrämma er, men jag bryr mig inte.
-Mabel! -Vadå?
Synd och skam.
Ingen fara, oroa dig inte.
Jag vill tacka dig och din familj för all er omsorg om Davi.
Å, han är ju så rar.
Ja. Jag oroade mig för honom här på egen hand.
-Hur skulle det gå? -Han har det bra.
Ja. Ni måste ju komma och besöka oss på Irland.
Va? Det vore trevligt. Jag har hört att det är vackert där.
Det är det. Du och Tim och hela släkten får komma och hälsa på Davi på gården.
Gården?
Ja, han ska ta över släktgården.
Det visste jag inte.
Det var så vi sa: Han skulle läsa här och sen ta över gården. Han är en fin pojk.
Ja, det är han.
-Vet han det? -Att han är en fin pojk?
-Nej, jag tänkte på släktgården. -Ja! Vi pratar om det varje dag.
Jag förstår.
-Oj, det var en stor pjäs. -Ja, det har sagts några gånger om mig.
Skönt att du känner igen en kung när du ser en.
Så varmt det är. Är det varmt, eller är det jag? Jag svettas floder.
Är det övergången igen? Tredje gången, i så fall.
-Oj. -Det kan vara resan.
-Ja… -Frisk luft vore kanske bra. Vi går ut.
Varför sitter vi här? Är det en intervention?
-Tim vill prata med oss. -Ställde han stolarna så här?
Så där. Jag tror inte att moster Agnes mår riktigt bra.
Ingen fara, jag behöver bara lite frisk luft.
-Sätt dig lite, raring. -Ja, sitt här hos mig, snygging!
Tack så mycket, min herre.
-Frisk luft. Kanske solglasögon? -Sitt här, tjejen.
Minns du när din gammelmormor sköt i taket och din pappa sprang som en fegis?
-Det var kul. -Nej, det var inte kul alls, pojk.
-Jo, och jag är inte din pojk. -Vad håller du på med? Sluta.
Kolla på honom, en fegis och en loser.
-Passa dig! -Vad gör du? Sluta nu, okej?
-Vem tror du att du snackar med? -Dig, lilleman.
Jag är gammal nog att vara din far.
Davi. Davi, sluta!
-Du beter dig som… -Det handlar om din son nu, släpp det där!
Ska grabben få gå på så där?
-Vad grälar de om? -Ingen aning.
Han ber om ursäkt, okej? Kan vi bara snacka nu? Jag måste berätta en sak.
-Det låter bra. -Okej.
Ja, det är bäst, för han ska bort sen. Dra din grej snabbt, så drar han sen.
Säg din grej så att han kan gå.
-Mitt tålamod är snart slut. -Jag ville träffa min son, inte gräla.
Det är många som inte vill ha dig här!
-Fattar du? -Madea!
Komma här med den inställningen!
Säg din grej innan jag gör din pappa illa. För jag är inte snäll som din mamma.
Käften. Säg din grej nu, pojk.
Ska ni skjuta igen? Mamma klarar inte mer sånt.
-Jag skulle vilja säga "nej", men… -Jag lovar inget. Jag är laddad och klar.
-Han ber om ursäkt. -Sluta be om ursäkt åt mig.
Är du arg för att hon skinnade dig i skilsmässan?
-Hon skinnade mig inte. Berätta. -Snälla, sluta.
-Kan du det? -Sant, vi pratade om det. Jag ska försöka.
Vad tusan? Ja, jag är med dig där, Bam.
-Ja, ja, ja. -"Vi pratade om det." Vad är det här?
Är de inte skilda?
-Nu kom irländskan med. -Jag behöver undertexter här.
Jag är inte helt med, för jag fattar inte vad som händer här.
-Kan vi höra vad Tim vill säga nu? -Snälla, det här handlar ju om Tim, okej?
Kan ni ta det lugnt? Okej, bra.
Tim, ordet är ditt. Kanske bara i tio sekunder, men snälla: Kör.
Jag har gjort så här förut. Jag heter Agnes, och jag är alkoholist.
-Det är inget sånt! -Bara säg din grej, nu.
Okej…
Jo…
Du fixar det.
Jo, det här är riktigt svårt att få fram.
Jag har kämpat med hur jag ska kunna berätta det här.
Så…
Jag…
Jag får bara säga det.
Jag är…
Jag är gay.
Ja.
Var det allt du ville säga?
-Det visste vi ju. -Ja.
Vi visste redan.
-Vill ni inte prata om att jag är gay? -Vi har pratat om det i åratal redan.
Vi har väntat på att du skulle säga nåt, vi pressar ingen. Kom ut när du vill.
-Ingen fara, vi vet. -Allvarligt?
-Vi visste när du var liten pojk. -Vi visste.
När folk älskar en spelar det ingen roll om man är gay eller ej, de älskar en.
-Din släkt älskar dig. -Jag är så stolt!
-Du är inte bra på att vara i garderoben. -Tusan… Pinsamt.
Nej, skäms inte.
-Jag älskar er. -Och jag dig.
Men tillbaka till min fråga: Vad tusan snackade ni om?
-Tim. -Snälla, låt bli.
Jag ville inte komma hit, men jag kom för din skull. Men fan ta den här släkten.
-"Fan ta släkten"?! -Jag sa ju att det inte skulle funka.
Vi ska ju fira Tim här, kan vi fokusera på honom?
Sylvia går som katten kring het gröt.
-Men jag tänker berätta. -Vad gör du?
-Vi ska gifta oss. -Va?!
Lägg av!
Ska han gifta sig med din bästa vän?
Jag är så tacksam för att du inte avfinansierats.
-"Avfinansierats"? -Ja.
För vid ett sånt här tillfälle är det så bra att ha en polis i släkten.
Helt sant. Tack.
Tänker du säga nåt, Laura?
Fan heller! Driver du med mig?!
Alltså… Ni måste gå nu. Nu!
Ellie, raring? Älskade lillasyster. Det är okej, jag är glad för deras skull.
Sluta ljuga! Gå och nita bruden, slå ut hennes tänder.
Sen kommer jag och knockar henne!
-Och jag tar honom, det är bara att köra. -Vi backar dig.
-Ta henne med stilettklackarna. -Snälla Madea. Kan alla lugna sig?
Nu släpper vi det här, allihop: Helgen handlar om min pojk.
-Sant. -Jag har väntat länge på det här.
Kursetta på college! Det här är en svart mästare!
Kan vi bete oss som en familj för ett ögonblick?
-Fejka tills vi lyckas? -Precis.
Visst, men de tillhör inte släkten.
Just det, inte släkt: Måste bort.
Min son bad mig komma, jag går inte.
Vad gör du, Madea?!
-Vad sa du om att stanna? -Vi drar väl.
Vi ses i morgon. Jag är stolt över dig. Okej, då drar vi.
Hon är så söt.
-Cora, jag måste kissa. -Gör inte så.
Inte säga det högt? Cora, jag måste kissa. Jag måste kissa.
-Gå, då. -Jag går och kissar.
Kom snart tillbaka! Och dröjer det får du komma sen.
Vilken härlig släkt, jag gillar dem. De är så roliga!
-Tant Bam? -Du känns lite underlig.
-Jag gillar svart humor. -Vänta, va?
Vänta, mr Brown känns också underlig.
Jag måste kolla hans socker.
Han behöver mer godis, var har du handväskan?
-Har du gått i min handväska? -Ja.
-Gav du honom godis ur min väska? -Ja.
-Hur många? -De tog fyra, fem stycken.
-Fan också, det var gräs du gav dem. -Va?!
-Ja, de är tokhöga. -Är min gammelmoster hög?!
Jag älskar dig. Davi, jag älskar dig.
Jag älskar honom!
Jag älskar dig också. Jag känner mig som 16 igen.
Jag får se till mr Brown.
Cora!
Tusan, Brown!
Vänta lite!
-Jag kallas Brown Panther! -Hoppa!
Se mig flyga!
Agnes! Ta emot, raring!
Jag ska flyga! Jag kan flyga, Cora!
Se mig flyga!
Först sätter han eld på sig. Nu ska han hoppa från taket.
Jag måste skaffa lite av det han har tagit där ute.
Hjälp honom ner, nån!
Det måste ha gjort jävligt ont.
Jag missade.
-Ledsen, Brown. -Det borde man ha filmat.
Kan du fatta att de blev höga?
Allvarligt. Man vet aldrig vad man kan hitta i en Madea-väska.
Eller hur.
-Är det okej med dig? -Jo, det är bra.
-Nej. -Vadå?
Du var så glad, men efter middagen blev du ledsen.
Nej, det är okej. Det har varit en tuff dag. Mycket på gång.
Nu säger Davis släkt att han måste tillbaka till Europa och…
Och det gör dig ledsen?
Ja, alltså…
Jag vet hur mycket Davi älskar honom.
Ja.
Jo.
-Bra att de kom ut. -Fast gjorde de det?
-Ja, var var du nånstans? -Jag var där.
-Men kom Davi ut? Jag såg bara min pojk. -Ja, det har du faktiskt rätt i.
Han ville kanske inte att hans familj skulle få veta. De kom ju oväntat.
-Kanske. -Jag vill bara att de ska få det bra.
Vad säger du om Sylvia och Richard, då?
Nej, jag vill inte tänka på dem.
Jag vill fokusera på min sons examen.
Inget annat.
-Kom in. -Hejsan.
Jag ville kika in hos er innan jag la mig. Det har varit en tuff dag.
-Jo, men det är okej. -Är det?
Ja. Jag vill inte prata om det, det är bra.
Vill du inte prata om det? Mitt hem, mina regler, så vi ska prata om det.
Visst.
Karln stack med din bästa vän. Det är ju bara hemskt.
Att de bara lämnar dig så där.
De har inte stulit eller stuckit eller så.
Jag önskar liksom bara att de hade berättat för mig.
Jag ska berätta två saker jag vill att du minns. Gud är alltid på din sida.
Men folk söker en ek där Gud släppt ett ekollon.
Så sök ekollonet, det är nummer ett.
Och ska du bara minnas en sak så är det nummer två,
nåt jag insåg för länge sen: Låt inte din vän och din man umgås för mycket.
Så du tror att det hände innan skilsmässan?
Ibland är det som att gallerian är öppen, men ingen handlar.
-Okej. -Vadå?
Okej, det gick inte fram. Du är som din mamma. Tänk efter.
Ni pratade varje dag. Varför hjälpte hon dig?
Och när kunde de dejta, bli kära och allt sånt om inte före skilsmässan?
-Det är ju det jag säger. -Jag visste väl det.
Och det svider. Min väninna stal min man, och vi var så tajta.
Alltså, hon bara stack med honom.
Det var hemskt, riktigt hemskt. Jag vill inte prata om det.
-Hon vill nog prata om det. -Madea?
Vill du prata om…?
-Jag sa ju att jag inte vill det. -Okej.
Det var den första december 1955.
Hejdå, Laverne och Shirley!
Archie?
Jag glömmer det aldrig. Det var i Montgomery, Alabama.
Var är du?
Jag delade lägenhet med min väninna Rose, och hon lämnade mig.
Var är du, Archie?
Archie?
Han hade flyttat, tagit alla sina grejor.
Varför är dina kläder inte i byrån längre? Å, nej.
Vad ska jag ta mig till? Archie?
Jag var helt ställd.
Archie? Är du i köket?
Var är du?
Jag letade överallt: Inte ett spår. Min man var borta.
Å, nej. Å, gud…
Jag visste att han vänstrade med nån, men inte med vem. Mig lämnar man inte.
Men han gick, som Bill Clinton efter honom.
Koppla mig till 1-2 Montgomery 0-6, tack.
Hej, har jag kommit till NAACP?
Är min väninna Rose där? Jag är så upprörd.
Archie är försvunnen, det är ett hemskt dilemma.
Vänta.
Å, nej.
Hennes saker är visst också borta.
Kan de ha stuckit tillsammans?
Jag gick till hennes jobb på NAACP-kontoret.
Rose?
Var är Rose?
Ursäkta, jag söker Rose. Vet nån av er var hon är?
Nån får allt berätta var tusan Rose håller till!
Var är Rose? Var är hon?
KÄMPA FÖR JÄMLIKHET GÅ MED I NAACP
Var är hon? Vet ingen av er var Rose är?
Vet ingen här var Rose håller hus?
Var är Rose?!
Var är hon nånstans?!
Var är Rose?
Är Rose här inne? Jag ser ingen Rose, var är hon?
Kan nån klämma ur sig var Rose är? Var är Rose?!
Jag körde runt och letade efter henne överallt.
Så såg jag henne på bussen.
Vad tusan? Inte ska hon åka buss.
Jag såg henne på bussen och svängde upp bilen framför den.
Bussföraren sa: "Så kan ni inte göra här i Montgomery, Alabama."
Jag bara: "Än sen?"
Jag vet att du hör mig, Rosa.
Jag drämde in kniven med all kraft i däcket.
Rosa! Kliv av bussen, Rosa!
Sitt inte bara där. Bort, förare!
Öppna dörren!
Kliv av bussen, Rosa. Jag kommer att ta dig, Rosa, passa dig!
Få Rosa av bussjäkeln, Rosa!
Strunta i det, då. Jag tar en bild av det här eländet! Jag ser dig, Rosa!
Madea här, det är nittonhundra…
Där har ni den kända Rosa Parks! Jag lägger upp det här…
Det är 1955, men jag lägger upp bilden så fort jag vet vilket år…
Jag lägger upp den sen, min iPhone-bild.
Alltså, min aPhone, för det fanns inte iPhone då, A kom före I.
Där har ni Rosa Parks, och där är min Archie.
Hon stal honom, så jag startade medborgarrättsrörelsen.
Jag sa: "Kliv av, jag vill bara prata."
Men hon satt kvar och vita mänskor blev arga.
Plötsligt var Martin Luther King där.
Jesse Jackson, Millie Jackson.
Lilla Janet också. La Toya, Reba, alla Jacksons var med
och protesterade där nere. 1955.
-Vilken Rosa pratar du om? -Rosa Parks.
-Den Rosa Parks? -Nej, hon heter Rose.
Hon blev "Rosa Parks" efter allt det där. Vet ni varför hon inte klev av?
Folk tror att hon stred för svarta,
men det var för att slippa få spö för att hon stulit min man.
-Okej. -Och alltså…
Allvarligt, Rosa Parks är medborgarrättsrörelsens hjältinna.
-En hjältinna. -Och varför är hon det?
För att jag inte lät henne kliva av, och nu kan vi sitta var vi vill.
Tacka mig, det var så lite.
Tack.
-Hylla Madea. -Just det! Tack.
Jag menar bara att all min ilska, att jag ville slåss med henne…
Se så bra det blev.
Se hur mycket bättre svarta fick det tack vare mig.
-Orsak och verkan. -Precis.
Så på examensdagen vill jag att du får orsak och verkan.
Ta tag i Sylvia och nita henne rakt i nyllet.
Kom igen, var har du din inre buse? Ta fram busen!
Kunde jag med Rose kan du också. Det var förr, när jag var ung och sexig. 20 år.
Vänta, om du var 20 då
och jag räknar och har ett i minne, så är du typ 95 nu?
Svart blir inte matt.
Jag tog den här bilden 1955. Se själv.
Okej.
Klart som korvspad.
-Tackar. -Var så god.
Skynda på.
Tack.
Diska upp.
-Hejsan! Hur är det? -Hej, Cora.
-Hej, Laura. -Hur är det?
-Hur känns det? -Fruktansvärt pinsamt.
-Varför det? Ni gjorde ju inget. -Vi är hemskt ledsna.
Kan jag få tala med Madea i enrum, tack?
-Absolut, vi kan gå ut. -Tack.
Kom och sitt.
-Kan jag göra nåt? -Ja, ta den här.
-Tack ska du ha. -Kom här.
Fint att ses, gumman.
-Hur är det? -Hej, Madea.
-Jag skäms verkligen för i går kväll. -Det var verkligen inget att skämmas för.
-Jag var en dåraktig tant. -Alla har varit dåraktiga tanter för nån.
-Det har vi ju. -Ja. Och tack.
Jo, när man blir gammal blir man ju stel och får krämpor.
Och det är därför jag använder det.
I morse vaknade jag helt smärtfri.
-Jag sjöng och dansade. -Japp, så vaknar jag också!
Bröstvårtorna var som kulor! Jag har inte känt mig så levande på länge.
-Å, du vill ha mer, va? -Som en missbrukare.
Jaja, okej. Du ska få lite, men du måste vara försiktig.
Det viktiga är att man tar lite före, lite nu och lite sen.
-Man måste mikrodosera, förstår du? -Ja. Tack.
-Ta lite, ta bara en. -Tack.
-Tack så mycket. -Bara en.
Å, så ljuvligt.
-Jo. Jag gör dem faktiskt själv. -Jaså?
Ja, jag har receptet. Du kan få det, men passa dig: Gör du för mycket får du 5-10.
-Tack så hemskt mycket. -Var så god.
-Du och jag lär bli väldigt goda vänner. -Ja, jag tycker om dig, Agnes Brown.
Ja, du knullar en våt, våt fitta
Vad var det där? Vad sa hon?
Hämta hink och mopp Till en våt, våt fitta
"Hink och mopp"?
Är man så våt bör man boka en gyn-tid.
Jag vill inte spotta, bara svälja
Ta mig djupt, ta mig hårt
Jag vill att du slår i Det som dinglar bak i munnen
Isses, så våldsamt.
Vill hon få en streptokockinfektion?
Mor sa att gör man så kan man inte joddla.
Ja, du knullar en…
Dagens ungdom är så ful i munnen med sina låtar!
-Var kommer den ifrån? -Vet inte. Vart är vi på väg?!
-Dagens ungdom! -De lyssnar på sånt här.
Du lär inte tro vad vi nyss hörde.
Jag vill inte spotta, bara svälja
-Vad letar du efter? -Min mobil.
Där var den. Ursäkta.
Hej, Lil Black.
Vadå?
När, i kväll? Visst.
-Hon är väl bara våt i… -Nej, stopp. Nej.
-Vad tycker du? -Det är toppen.
-Nej, det är det inte. Alltså… -Du är en sån perfektionist.
-Jo. -Är du nervös?
-Ja, väldigt. -Var inte det. Du sätter det.
Tack, mannen. Du backar mig alltid.
-Se så de kramas. -Visst är det gulligt?
Se på er två! Jag ser er.
Bam! Du vet väl att det är bröllopsmusik du spelar för dem, va?
Det är därför jag sjunger den! De tänker nog gifta sig snart.
Gratulerar. Jo, när de ropar upp ditt namn i morgon
kommer jag att sjunga: Här är din morfar!
Du lär tappa bollarna om du sjunger så högt, tyst!
-Jättehögt. -Du kan, du.
-Ja, jag sjunger alltid högt. -Du har stöd.
Kolla där, kolla.
Kära nån…
Se till att täcka… Ja, bra.
Vad i all världen?
Ni är så fina.
Den färgen är fin på henne.
Vad gör de här?
Jag ville ha med pappa och han ville ha med henne.
Tim!
Det är okej.
Nej, det är det inte.
Blir du inte förbannad?
-Vad är det egentligen som händer? -Det är okej.
-Vet du? Vänta tills Madea ser honom. -Jäklar…
Precis vad jag sa: "Jag gör inte coleslaw om du snor mitt recept!"
-Där kommer hon, nu brakar helvetet löst. -Vafan?
-Inte fan är han här igen! -Jag bad honom att komma.
-Varför det? -Vad menar du med det?
-Snälla, för min skull? -Jag känner dig inte så, gillar dig inte.
-Vi är släkt, men står varann inte nära. -Madea? Du behöver nog lite choklad.
-Jag har fått för många, det är grejen. -Och här kommer hon.
-Kan vi prata lite, Laura? -Fan, heller. Hon har inget att säga dig!
-Kan vi tala i enrum? -Du gifter dig offentligt med hennes man!
Vad ska du göra i enrum nu?!
Tala öppet, där alla kan se vad du har att säga.
Jag vill bara säga att jag är ledsen, jag menade inte att bli kär i honom.
Det bara hände.
Kolla minen här.
-Jag bryr mig inte. -Madea!
Hejdå, tjejen. Hejdå.
Men jag visste inte hur jag skulle berätta det.
Ta mig i stället för att strula med honom.
-Jag har det han har, fast större. -Käften, Joe.
Jag älskar dig ju.
Ta med dig det där du kom hit med och stick, jag pallar inte mer.
Bra sagt, Mabel!
Tim. Vill du att vi går?
Nej, jag vill det.
-Jag talar med min son. -Och jag med dig.
-Du är en sån jäkla skit… -Davi!
Jag är less på fånen.
-"Fåne"? -Richard.
-Varför gör du så här, Davi?! -Jag är less på honom!
-Nu smäller det snart! -Vem pratar du med?
Kräket som svek sin familj och drev henne till tårar.
-Du vet inget om mig. -Älskling.
-Men jag spöar gärna skiten ur dig. -Sluta, Davi!
-Ja, sluta genast! -Vilket svin!
-Va? Skitunge!! -Davi!
Sluta!
Nej, nu jävlar!
Så där, ja!
Herregud!
Vad är det med er?!
Ni vräkte omkull henne, vad är det med er?!
Han slog Laura! Han slog min flicka…vad tusan?!
Lugna er nu!
-Hur gick det, älskling? -"Älskling"? Det var så han sa!
Gick det bra?
Nej, han kollade väl med Timmy, för visst är du hans älskling, Timmy?
-Varför kallar han henne "älskling"? -Vill du berätta?
-Det är inte läge nu. -De berättade, vi kan väl också berätta?
Berätta vadå, vad händer?
Snälla.
Vi har dejtat i två år.
-Har ni…? -Du måste ljuga.
Va?
-Kände du till det? -Nej.
Vad sa du?
-Vänta lite, vad menar han? -Jo, han menar att de knullat.
Joe!
Var inte arg på din mamma för att du fick välling med vitaminen D.
Jag fattar, Laura! Nu fattar jag.
Ja, jag fattar varför du inte blev arg på dem.
Åk med nu, vagga barnet med det
Är det så, mamma?
Ja, gubben, det är det.
Jag blir så förvirrad, Mabel. Vad ska jag ta mig till?
Jag trodde att kärleksparet var de två pojkarna.
-Förlåt, moster Agnes, jag kan förklara. -Nej, det ska du inte!
Du och min mamma, alltså?
Vi tänkte berätta.
Han tänkte berätta.
Allvarligt, han är i min ålder. Tre år äldre än vad jag är.
Vänta lite, du är visst arg, gubben?
"Han är i min ålder! Tre år äldre än vad jag är!"
Där försöker du luras, för då är ni ju inte lika gamla!
-Nej, det är inte så han… -Han vill luras, men så hög är jag inte.
-Menar du att du dejtar barnet där? -Pratar du med mig?
-Dömer du mig?! -Som fan!
Du dejtar ett barn. Kan du inte få en man?
Hon kunde ju inte få en när hon fick dig!
Klart lustigt.
Du står där med min bästa vän och kallar det här lustigt.
Vet du vad jag tycker är lustigt?
Att Sylvia hjälpte mig med min skilsmässa,
men att du kom undan med allt.
Där har vi det. Jag backar dig, säg som det är.
Vet du vad mer som är lustigt? Att jag går till advokatbyrån och berättar.
Att hon gett felaktiga råd.
Och sen släpar jag dig till tinget och ser till att få allt jag har rätt till.
Vi får väl se vem som skrattar sist.
Ja, jag dejtar honom.
Och den här 26-åringen är mer man än du nånsin varit.
Och troligen mer än du nånsin kan bli.
Han ser mig. Han hör mig.
Han påminde mig om att jag kunde stå på egna ben innan du försökte sänka mig!
Så du kanske kan lära lite av den här 26-åringen, ditt usla fanskap!
Oj, där blev han allt rejält avhyvlad, va? Där fick du dig, skithög!
-Den pojken… -Ska bli hennes make.
-Jösses.… -Va?
Vänta lite… Vad hände?
Älskling.
Herrejösses!
-Det är inte läge för Black Lives Matter. -Kör inte romantik-skiten, mannen!
Kör inte…han gick ner på knä.
Snälla, Davi.
Säg att du blir min.
Säg ja.
Och kör!
-Vad fan är det här? -Jag tycker att det är vackert.
Hon är gammal nog att vara hans mor! Man vinner inte i en begad bil!
Men han älskar henne.
Vad vet du om kärlek, du som inte krokat en karl?
Men, alltså…
-Säg ja. -Jag drar.
Nej.
Så jäkla pinsamt.
Det var nog ett nej.
Jag förstår.
Ledsen.
Hon sa "ledsen".
-Nåt kunde du ju ha sagt! -Hon sa "ledsen".
Jo.
-Å! -Vad tusan var det där?
-Gubben… -Låt honom vara.
Så där hade hon inte behövt göra, jag beklagar. Nere på knä och allt.
-Så pinsamt. -Nåt kunde hon ha sagt.
-Nåt litet ord, herregud. -Hon ville väl inte.
-Jag beklagar. -Lägg er inte i det. Sluta glo, ät nåt!
Lägg er inte i vår ensak.
Kan nån räcka mig en öl?
-Laura? -Jag vill inte prata om det.
-Gumman. -Jag älskar honom.
Varför sa du inget, då?
Det är för mycket nu.
Vadå? Du måste komma på vad du vill göra.
Jag menade inte att såra honom.
Det är bara du som kan fixa det här.
Så fixa det.
Kom.
Jag bad er inte att ta hit era ungar.
Det här är för vuxna, ja, halvvuxna. Inte helt vuxna.
Flugor! Jag skulle ha bytt underbyxor.
Å, Agnes. Du är rolig, du.
Jag behöver mer "choklad". Det här tar inte.
Jag funderar på att ge dig en, men hör på, det här är viktigt:
Man måste ta det försiktigt.
En gång smög sig allt på mig på ett bräde.
När jag vaknade var jag i Mexiko, kedjad vid åsnan Arriba!
Japp, jag sålde tequila från mellan mina bröst.
Jag vet inte hur det gick till. Så du får en, men du ansvarar för hur det går.
Bara en. Jag borde kanske inte, jag borde kanske…
Hur tänker Davi? Han måste komma med till Irland. Hans morfar behöver honom.
Va?
Det var ju så vi sa!
-När Davis föräldrar gick bort, signe dem. -Å, ja, signe dem.
-Jag glömmer aldrig hans sista ord. -Vad sa han?
"Jäklar, en buss!"
Den tog honom!
När de gick bort var överenskommelsen att Davis morfar skötte gården
tills tiden var den rätta för Davi att ta över.
Och nu har tiden kommit, och det vet han.
Å, så rart. Men tänk om hans hjärta söker nåt annat nu?
Skit samma.
Jag kan ångra att jag fick sex barn.
Hör på: Barnen har ju sina egna liv att leva.
-Man måste låta dem leva sina liv. -Jo, men de står i skuld till oss.
Du kan ju inte påstå att Cora inte är skyldig dig nåt.
Ja, fy fan. Alla år på stången för att ta hand om henne.
Vet du hur många stickor jag fick på lårens insida?
Stickor?
Ja, de hade inte mässingsstång då. Brudarna har det lättare nu.
På min tid hade vi bara telefonstolpar. Olackade!
Det var bara att hoppa på, glida runt och tjäna pengar.
Och det gjorde jag, men benen ser förjävliga ut.
Men jag betalade räkningarna, jag gjorde vad jag måste.
Han måste ta hand om gården.
-Men om det inte är hans dröm, då? -Fan ta hans dröm, han ska sköta gården!
Hur skulle du gilla att han skötte gården, mjölkade tjurar och så, utan att trivas?
-Kor. -Ursäkta?
Kor, man mjölkar kor. Inte tjurar, man mjölkar kor.
Å. Ja, vad fan det än är!
Varför ska han göra som du och hans morfar vill om hans lycka finns här med henne?
Vet du vilket slit det är med en gård? Att få en tjur att kliva på en ko?
Jag fick slicka en tjur en gång.
Han ville mer än så, men inte jag. Inte då.
Och all koskit man måste mocka. Men vi tog det för hans skull.
Hör på: Barn kommer att leva sina liv, vare sig vi vill eller ej.
Så man kan antingen stå där och vara emot det medan de begår misstag,
eller se vart det barkar och hjälpa dem, förstår du?
-Tack så mycket för samtalet. -Det var så lite.
Men Davi ska komma med mig till Irland.
Det kan jag inte göra nåt åt. Du får lite mer godis, så får vi se vilka som reser.
Här, ta hela påsen. Mycket nöje. Vi får väl se vem som åker.
Vi går in, det är för varmt här ute.
-Gördeln måste av. -Jag borde nog inte.
Få bort ungarna härifrån, jag känner dem inte!
Och kom ni inte med tallrikar tar ni inga heller!
-Jag älskar henne. -Och när tänkte ni berätta det?
Vi hade vår examen, och du ville komma ut, så jag ville ge dig utrymme.
Men nu vill hon inte gifta sig med mig.
Det är bara lågt.
Du känner oss, vi är bra för varann!
Hur kan du ens säga så? Du har ju ljugit för mig hela tiden.
-Jag ljög aldrig! -Inte?
Men helgerna du var borta, då var du med henne?
-Ja. -Okej.
-Det låter som en lögn, du sa ju inget. -Hon ville inte det!
-Så du ger henne skulden? -Nej, jag bara berättar!
Vet du? Jag vill inte prata mer med dig.
-Gå. -Tim.
Varför är du fortfarande kvar?
-Stick. -Jag är din vän och jag älskar dig!
-Du älskar hela min släkt. -Var arg! Det har du rätt till.
Jag… Jag ville finnas där för dig, jag ville inte svika dig.
Förlåt.
Jag är din vän och vill inte såra dig.
Verkligen?
Jag älskar din mor. Ledsen, men det gör jag.
Okej, jag går.
Hur kan du säga "jag vill inte såra dig" och "jag älskar din mor" i samma andetag?
Varje gång jag försöker att bli hög
Ett ögonblick!
Jag syr lite här.
Helt otroligt, man får inte vara ifred i sitt hem.
Kom in!
-Hejsan! -Hej.
Så fint att du kom. Jag satt bara här och väntade på nån att prata med. Sätt dig.
-Hur har du det? -Det går an.
Bra, bra.
Fast jag lyckades visst sabba min sons examensfirande en gång till.
Det gjorde du allt. Sabbade skiten helt.
Nej, jag skojar bara. Inte sabbade du nåt.
Så mycket som du offrat för honom. Han klarar sig.
-Är du säker på det? -Visst, gumman.
Minns du inte vad du offrat? Bra föräldrar offrar sig från det att barnet föds.
Under förskoleåren offrar man sig. Och i grundskolan och gymnasiet.
Sen man gett barnen all den tiden måste man ta hand om sig själv. Han klarar sig.
-Pratar du om Davi nu? -Ja, precis.
Jag visste väl att det var nåt med dig, som du studsade omkring och hade dig.
Nåt var det ju som gjorde dig glad.
Det handlar inte om honom. Alltså, han är ju fin.
Men jag har precis börjat lära mig att älska och trivas med mig själv.
Då är du på rätt spår, det är så det börjar:
När man börjar kunna trivas med sig själv.
Men jag kan inte gifta mig med honom. Han är för ung.
Jag har pratat med honom, och han verkar väldigt mogen.
Som om han har gått igenom saker. Trauma kan få en att mogna snabbt.
-Hur träffades ni? -Å.
Vilket leende. Jag anar en bra historia.
Det var så enkelt, jag vet inte när…
Jag hälsade på Tim i college, och min son är alltid sen.
Så jag fick vänta på honom i rummet.
Och Davi var ju där, så vi började prata.
Och, jag vet inte, det var…magiskt på nåt sätt.
Underligt! Jag insåg det inte då, men vi bara fortsatte att prata, och…
Och så satte han på? Blev det påsättning?
Det sattes på och snackades iranska…
Blev det påsättning?
-Det var… -Jag retas ju bara!
-Inte ett samtal man har med sin mormor. -Jodå, jag kan lära dig en del.
Men jag borde ju ha fattat när jag såg hans blick på dig.
-Pojken älskar dig. -Ja, jag vet.
Men hans gammelmoster Agnes säger att han måste hem till Irland och sköta gården.
Alltså, en gård. Det sa han inget om.
-Jag visste inte att du visste det. -Ja, nu vet jag det.
Agnes jobbar på det.
Bara hon inte jobbar på att vara arg på mig, så.
Jag fattar. Det låter som om ni behöver snacka.
-Prata med honom om att flytta till Iran. -Irland.
-Jag sa ju det, Iraland. -Japp.
Ja, men snacka med honom om det. Du kanske kan följa med?
Va?
Ibland får man lov att chansa på kärleken. Det är den värd.
-Tycker du att jag ska göra det? -Vad håller dig här? Sonen tar examen.
Du har offrat dig klart.
Och din gamla bil och ditt gamla hus är inget att behålla.
Du har ingen karl och ditt jobb är rätt kasst. Varför inte följa med honom?
-Jo, jobbet är rätt kasst. -Fast gården kan vara värre.
"Svart kvinna på gård" brukar inte gå så bra…
-Tänk på saken. I Iran, och allt. -Ja, jag har ju min frihet nu.
Men skulle du göra så? Ska jag verkligen göra så?
Vad menar du? Det är ju av kärlek och kärleken är värd det.
Jag skulle inte göra det nu, men i din ålder tog jag chanser och ångrar inget.
Jag bara gick på i livet. Ha kul, men gör inget du får ångra.
Men ge kärleken en chans. Det är inte alltid man stöter på kärlek.
Jo, jag vet. Det är bara…
Jag är rädd. Jag är 12 år äldre än honom.
Det är nog inte hans ålder som oroar dig, det är nog din hjärtesorg.
Jag ska säga dig en sak om hjärtesorg, den får en att inte vilja älska mer.
Man vill aldrig mer lita på nån, men därför säger jag alltid så här:
Får du hjärtesorg, så snälla försök igen.
Krossar den ditt hjärta, ha modet att försöka igen och försök efter nästa igen.
För får man hjärtesorg ofta nog stöter man på en hjärtkirurg
som kan fixa ärren efter alla de andra. Så man kan inte bara sluta.
-Kärleken är värd att kämpa för. -Jo.
Du blev sviken. Du känner ingen tillit, så du bygger murar. Men vad gör murar?
De håller allt borta. Så sätt upp staket i stället.
Då kan du se om det kommer nån du vill träffa. Är du med?
Du är så vis.
Tack. Jag vet. Det är gräset.
Apropå visdom måste jag säga en sak: Säg "ja" till mer än en person.
Till en person går inte, man måste säga det till flera.
-Förstår du? -Nej, det gör jag inte.
Det är därför så många skiljer sig numera, de säger bara "ja" till en.
Jag får ta tillbaka det där om din visdom, för nu drog du iväg.
Hade du varit hög hade du fattat, men jag ska förklara:
Tio år efter att man gift sig med nån är hen inte densamma.
Tio år senare är de nån annan, folk förändras.
Därför förnyar många sina löften, för den de sa "ja" till är inte den de lever med.
Förstår du mig? Chansa på kärleken, det ordnar sig.
Pojken är för ung för att förstå det, men du är gammal nog att förstå mig.
Så ta det lugnt, okej? Nu får du ursäkta, men jag satt och sydde.
Jag vick…veck…jag virkade, och vill så gärna fortsätta.
-Så kan du…? -Ja.
-Tack. Jag älskar dig. -Detsamma.
Du har varit här länge, mer än en dag.
-Dags att gå. -Ja, ja.
-Jag tänkte att tiden var slut. -Ja. Men jag älskar dig.
-Prata med pojken, okej? -Jag ska.
-Bra. Prata med honom. -Hoppas gräset smakar.
-Hur visste du det? -Skulle jag inte känna doften?
Jag har det på recept, för gräs är inte lagligt här än!
Säg inget till din syster. Snutjäkeln.
Planen stänger klockan nio.
Klockan nio. De försöker "gentrifinera" området.
Ja. Gentrifiera?
-Ja, när de försöker göra allt fint. -Gentrifiering, alltså?
Jag sa ju det, "gentrifinering". De vill göra råa områden fina.
Så ibland skjuter jag i luften så att man inte tror att det är fint här.
Jag vill ha det rått, som förr. De höjer fastighetsskatten och allt.
Tar över ens hem. Bygger basketplaner, förändrar området, bygger fina hus.
Gentrifiering.
Vad det än heter så säljer jag inte, mitt är mitt!
Jag fattar.
-Är mamma fortfarande vaken? -Hurså?
-Jag måste prata med henne. -Nej, hon har haft en tuff dag. Gå hem.
-Jag, då? -Vadå, du? Jaga inte upp henne.
Nej, jag vill bara prata.
Åk hem och gör dig redo för examen. Läs in ditt tal, tänk inte på det här.
Föräldrar är inte perfekta, de begår alla möjliga misstag.
Både mammor och pappor. Barn tänker: "Mamma borde klara mer, pappa också."
De gjorde sitt bästa. Oftast. Ingen lär en hur man uppfostrar barn.
Ibland gör folk bara sitt bästa. Anade du inte att de dejtade?
Nej. Alltså, han pratade ofta om henne, men då fattade jag ju inget.
Pratade han mycket om din mamma?
-Ja. -Och…
Och du reagerade inte på det?
Barn på college pratar om din mamma, och du anar inte att det är nåt lurt?
Och du läser juridik?
Hör på, gör mig en tjänst:
Ta inga fall än, inga kriminalfall.
Ta enklare fall, såna du klarar.
-Jag ska bara prata med henne. -Nej, sa jag.
Här ska inte pratas, du ska gå hem och vila.
Och sen göra oss stolta med ditt tal.
Jag sover över hos en kompis, jag vill inte ens se på Davi nu.
Visst, kom igen. Åk och sov nu.
Lämna bollen. Ingen ska kunna påstå att vi stal den.
De "gentrifina" försöker ta allt.
-Öppna för en dam. -Ja, frun.
Dra den inåt. Annars kommer jag inte ut.
Ja, dra den hitåt. Annars kommer röven inte igenom.
-Hem med dig nu. -Okej.
Derick Reed.
Tory Edwards.
-Vilken tid det tar. Gillar du klänningen? -Å, ni är jättefin.
Tack så mycket. Jag fick den här av Aretha Franklin.
-Den är vacker. -Hon testamenterade den, hon kunde mode.
Hon testamenterade den efter sin död. Jo, minsann. Hur mår din mamma?
Hon är hemskt upprörd. Så ligger… Så står det till.
-Så står det till, ja. -Det ordnar sig.
-Hur är det, Agnes? -Bra.
Det ser inte ut så, med den minen.
Nej då, så är det inte. Ju förr det här är över, desto bättre.
Då kan vi komma på planet, Davi också.
Oj, nu blev det kyligt här i solen.
-Jag beklagar att du inte haft det bra. -Jodå, jag har haft det bra.
-Det här kom oväntat. -Där är min unge.
Var med nu!
Davi O'Malley!
-Ja! -Bravo!
-Var stolt över honom. -Bravo, Davi!
-Heja, Davi! -Okej, vi vet.
-Han såg inte ens åt honom. -Nej, jag sabbade hans examen också.
-Nej då. -Du har inte sabbat nåt, han klarar sig.
Han ska vara glad. Alla pengar vi lagt på…
Jag la 37,49 på hans utbildning!
Timothy Marshall!
Du lyckades!
Där har vi min lille pojke!
Ja!
Heja, Tim!
-Fotar ni? Le! -Ja.
-Log han? Fick han diplomet? -Ja.
-Bra, då kan jag gå och spöa henne. -Kan du bara sitta ner?
Gör inte så på examensdagen! Inget sånt.
Ja, du har redan sabbat två middagar. Måste du få frispel överallt?
Vet du vad du just sabbade? Min aptit, med den fula kostymen. Tig nu.
Kan du sluta? Han ska ju tala.
Sluta behandla mig som ett barn. Annars får du smaka rotting.
Jag menade inte så, men det är hans stora dag!
Som hon beter sig…
Nu har vi nöjet att presentera kursettan i examensklassen: Timothy Marshall!
-Ja! Kursetta! -Min son!
Det är min son!
Tyst nu, nu ska han tala! Han ska tala!
-Ska han gå igång om att det är hans son? -Din son är han ju inte.
Du har inte gjort nåt för honom, så håll inte på!
-Ska han inte hålla tal? -Han rev det.
Vad ska han säga nu, då?
-Han kanske har memorerat det. -Kanske.
Jag hade tänkt tala om livet och om allt det fina som väntar oss.
Om jobb och om hopp.
Men de senaste två dagarna…
Min bästa vän ljög för mig.
Fast jag borde inte säga att han ljög, för han bedrog mig med min mor.
Aj då…
-Jag visste ju inte att de dejtade. -Herregud.
-Måste han dra fram allt det? -Det hade han inte behövt säga.
-Filmar du? -Ja.
Och jag ägnade hela kvällen i går åt att vara arg.
Arg på dem. På mig själv för att jag inte fattade.
Men så insåg jag… att jag också går och bär på en hemlighet.
Jag trodde i alla fall att det var en hemlighet, men släkten visste redan.
Ja, vi visste.
För jag är gay, och jag var så orolig för hur de skulle ta det.
Jag tänkte inte alls på mig. Men så kom jag ut och de visade mig en sån kärlek,
och jag insåg att jag har en sån tur som har dem.
Så när vi nu ger oss ut i vår ljusnande framtid
vill jag bara ta mig tid att tacka min mor som alltid älskat mig.
Stöttat mig, jobbat, gjort allt hon kunnat för att hjälpa mig genom studierna.
-Och till min pappa: Tack. -Han har inte gjort nåt för dig!
-Madea. -Vadå?
Instämmer!
Trots att de var skilda och han inte hade det så bra, så försökte han finnas där.
Och tack till min bästa vän Davi
som aldrig nånsin dömt mig, utan alltid varit en vän.
Även om han prasslade med min mamma.
Tusan!
-Varför tar han upp det igen? -För att han horade runt.
-Han snackar för mycket, man håller tyst. -Amen på det!
Jag tänkte på hurdan han är.
Han är mogen. En bra karl.
Och jag tänkte: "Vilken tur jag har att de två jag älskar mest här i världen
hittade varann tack vare mig."
Hade det varit bättre om de berättat? Ja. Men…det är okej.
Och jag vill be om ursäkt för min reaktion.
En framtid är inte en framtid utan ett förflutet.
Och jag är så tacksam för att jag har min släkt.
Från gammelmormor Madea, mormor Cora, mr Brown, moster Ellie, tant Bam.
Och, så klart: Farbror Joe.
Joe är inte här, han blev för hög.
Jag vill bara låta världen veta att
jag älskar dem och är så tacksam för att ha fötts bland dem.
Och jag går ut i framtiden
tack vare vanliga, hårt arbetande människor som inte hade det så gott.
De är mina jättar.
Och jag älskar dem av hela mitt hjärta. Tack.
Vackert.
Tack, söte Jesus.
Halleluja!
-Det var bra. Det var vackert. -Ja, det var vackert.
-Ja, det var det. -Ja.
-Hej. -Hej, kom med lite.
-Jag trodde att jag hade en stor hemlis. -Vi ville inte såra dig.
Älskar du honom?
Ja, det gör jag.
-Älskar du henne? -Ja, det gör jag.
-Du borde ha berättat. -Jag vet, förlåt.
Vi ber om ursäkt. Jag ber om ursäkt.
Allvarligt, vi tänkte berätta.
Be inte om ursäkt, jag vet hur det är att ha en hemlighet.
Och det är så skönt att släkten vet.
Och jag… jag vill inte att ni ska dölja er kärlek.
Jag är så stolt över dig, kom här!
Jag älskar dig.
-Jag kallar dig inte "pappa". -Bra.
-Och om du sårar henne… -Det skulle jag aldrig göra.
-Men strunt samma, hon vill inte ha mig. -Va?
Du sa ju att du älskar honom. Vad är det?
Han ska tillbaka till Irland, det gjorde hans gammelmoster väldigt klart.
-Va? -Var det därför du sa nej?
Jag vill inte att vi ska splittra din släkt.
-Men du… -Hejsan, Davi, gratulerar!
Du har gjort din släkt och hela Irland stolt!
Tack, moster Agnes. Jag måste få prata med dig.
-Nej då, det är ett nöje att vara här. -Det var ett nöje att ha er här.
Då så.
-Mamma! Låt Davi prata, snälla. -Tack, Cathy.
Säg vad du ville säga.
Vänta lite, jag glömde ditt kort.
Din examenspresent, öppna nu.
Vad är det här?
-Din flygbiljett till Irland. Avbokad. -Va?
-Men… -Nej.
Du vet hur jag önskar att du kommer hem och hur jag högaktar släkttraditioner.
Men en vis kvinna sa: "Barn måste få leva sina egna liv.
Och fatta sina egna beslut."
Sen var det nåt om att vara en svart hora, men det hör inte hit.
Saken är den…
…att du har ditt liv här.
Och lyckan hittar du nog också här. Och jag önskar dig all lycka.
Det var ju bra…
Så bra.
-Så vi kan gifta oss? -Det är väl inte Agnes sak.
Frågan ska väl gå till den vackra damen här. Vad säger du?
Laura…
Ska du ner på knä igen? Hon har redan sagt nej!
Du har redan skämt ut dig.
Kan ni hålla tyst, så att han får fria och gifta sig med min dotter?
-Jag vill inte att han skämmer ut sig. -Tyst nu. Fortsätt, raring.
Lismare.
-Undrar om hon säger ja. -Laura…
…vill du gifta dig med mig?
Ja.
Ja!
Ja, jag vill gifta mig med dig!
Knyt hymens band och ingå det heliga äktenståndet.
-Vad ska du säga till hans morfar? -Ingenting.
Han sitter inne. Han hittades i ett hotellrum, naken med ett berusat får.
Lägg… Va? Ett får?!
-Äckligt. -Ja.
-Tog han in fåret själv? -Nej, nej, det var en blinddejt.
Den filmen har jag sett, och tvåan!
Jag älskar dig.
-Jag vet, och jag älskar dig. -Gratulerar.
Nu måste vi till vårt plan. Kom, Cathy!
-Så fint. -Välsigne er allihop!
-Laura? -Var är Madea?
Där borta, hon sover.
Jag vill säga hejdå. Kom, Cathy.
Vänta här.
Å, jag är så stolt över dig!
Låt mig arrangera bröllopet.
Ja. Tack ska du ha, Jay.
Madea.
Oj, du skrämde mig. Jag somnade av indican.
-Är det klart? -Ja.
Jaha, okej.
Vi måste med vårt plan. Davi får stanna.
Jag visste att du skulle göra det rätta.
Tack så mycket, Madea. Du är en go' värdinna, och tack för samtalen.
Är jag en ho-värdinna?
Å, en värdinna för ho's, jag fattar.
Tack för samtalen, och tack för receptet.
Det var så lite, men gör inte för mycket, det blir 5-10.
När kommer du över pölen, då? Kom och hälsa på! Det vore kul att visa runt dig.
Överallt, faktiskt.
Mrs Brown och Madea kanske kan "göra Europa".
-Det vore härligt. -Jag ser fram emot att visa dig Irland.
Ja, du har pratat om Iran, men jag kan inte åka dit.
-Irland. -Jag vet, för mycket sand i Iranland.
För helvete.
-Jaja. -Jo.
-Nej, nu måste jag åka. -Ja.
-Lycklig resa. Flygtur. -Tack för allt.
-Hejdå. -Hej.
Du, tack så mycket, ur djupet av mitt hjärta.
-Tack. -Jag är aphög, kan inte gå med.
-Jag går nu. -Jag kan inte gå än, jag är råstenad.
-Jag älskar dig. -Och jag älskar dig.
Detsamma.
-Hejdå. -Hejdå, Agnes.
-Jag vill bara säga hejdå. -Det har du gjort. Två gånger.
Där kom du väldigt nära. Hejdå!
Vad satt du här och drömde om?
-Å, det var en toppendröm. -Jaså?
Ja!
Vad känns bäst?
Vi kan nog köra Drunk in Love och bara svepa igenom.
Jag håller med.
Och få med alla avdelningar, alla som inte sett showen.
Som inte sett allt och är oklara på vibben.
Varför gick hon där? Passera framför mig när jag pratar?
Jag håller med, alla avdelningar så att vi känner av varann.
-Okej, vad är klockan? -Halv sju.
-Jaha, och när måste jag åka? -Åtta.
Då hinner vi få in mer. Okej, bra.
Jaha, då kör vi. Kom igen.
Vi tackar dig, Gud, för att du välsignat oss
så att vi kan göra det vi älskar att göra med alla dessa…
…vackra människor.
Alla är inte vackra, men några.
Men vi vill tacka dig för den här tiden
och låter dem veta att om de missar ett taktslag
så får de smaka andra slag. Amen och prisa.
Tack, allihop, för Machella.
Vi vill bara säkra att alla går igenom alla steg
för typ fem eller nio av er missar mellan elva och tolv.
Det är lite keff nu, men ni fixar det.
Och jag vill att ni ska veta att jag verkligen uppskattar…
Jag kan inte andas så här, men jag uppskattar er insats.
Men det här är vackert, vi är bara vackra människor!
Jag älskar skönheten hos vackra människor och att vi är tillsammans.
Det är så fint. Sluta klappa nu. Sluta!
Ni slutar inte när jag säger till, så ni lär er inte stegen.
Säger jag "ett-två-tre-fyr-fem" kör ni…fem.
Ni ska köra ett-två-tre-fyr-fem.
Lär er nåt! Lär er nåt, barn.
Jag försöker lära er inför framtiden.
Ett-två-tre-fyr-fem.
Försök! Ett-två-tre-fyr-fem.
Få se, nu! Ett-två-tre-fyr-fem.
Okej, ni är nog redo.
Så nu ska vi bara känna in varandras energi.
Bara köra på, okej?
Känna varandras energi och bara köra på. Är ni med? Bra.
Där smög sig min röst. Okej.
Vi måste få energin rätt, det måste sitta.
Det är "ooh" och "aah", och vi måste se till att allt sitter.
Jag känner det inte här.
Jag fattar inte, ni vill ha instruktioner, men svarar inte.
Svarar ni på mina instruktioner, sätter ni min svarning, är vi hemma.
Varför ska jag instruera om ni inte svarar på det? Svara på instruktionerna!
Madea!
Vi repeterade i fyra timmar innan vi gick på scenen.
Sen repeterade vi i fyra timmar till efter showen,
för att se vad vi gjorde fel.
Undertexter: Henrik Brandendorff