Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PREDSTAVLJA
Dolazni poziv od mame Irene.
-Bok, mama. -Bok, mili. Jesi li stigao?
Nisam još. Kupimo Cami na aerodromu i idemo kući.
Jesi li dobro?
Molim vas ne vozite prebrzo.
Mama, mi smo na hidrogliseru.
Da, oprosti, mislila sam da si u autu.
Kako si ti?
Ja sam dobro. Zašto pitaš?
S muškarcem si. Zadnji put je bilo prije deset godina.
Ljetos smo bili zajedno na odmoru, sjećaš se?
Zapravo, ti i ja smo ljetos išli zajedno i tad si ga upoznala.
Kako god. Pozdravi Camillu i ostale.
-Samo oprezno. Zovi me. -Dobro.
-Bok. -Bok mama.
Sin ti ima pravo.
Ovo ljetovanje je za nas test, slažeš se?
Zapravo, ovo je Vincenzovo prvo putovanje bez mene.
Štoviše, ovo je tvoje prvo putovanje bez njega.
Što kažeš na scialatielli all'Amalfitana umjesto odlaska na Siciliju?
Gledaj, ne radim ja to za tebe.
Nikad nisam volio planirana putovanja.
Ne mogu vjerovati.
Ne mogu vjerovati da smo stvarno ovdje.
-Ajme meni. Idemo. -Uspjele smo.
Bit ćeš dobro, u redu?
Ti barem imaš dečka.
Ja sam sama, tisuće milja daleko od kuće kao zlatna ribica u oceanu.
Okružena sam morskim psima.
Hej, što je bilo?
-Malo me strah. -Zašto?
Što ako je drukčije?
Što ako se nešto promijenilo?
Godinu dana odvojenosti je dugo razdoblje.
Debeljko s kolicima.
Redovnice. Zgodna riđokosa djevojka.
-Gdje? -To nije ona, Vinz.
Smiri se, previše si uzbuđen.
Nije dobra taktika biti ovako ushićen.
Tko mari za taktiku? Znaš li zašto sam je htio pitati da se useli k meni?
Ti si puknuo?
Zajednički život ubije svaku vezu. Svi to kažu.
Jer nitko još nije sreo djevojku poput Camille.
Što ti znaš o zajedničkom životu?
Ništa. Ovo ljetovanje je zapravo kao test.
-Test. -Test.
Kovrčava kosa…
-Cami! Bok! -Dragi! Bok!
-Jako si mi nedostajala. -I ti si meni.
Bok.
-Ovo je Nathalie. Vincenzo. -Bok.
-Vincenzo.
A ja sam Furio.
Prijatelj od… Vincenzov prijatelj. Tako je pravilno.
Ti si Nat, Camillina cimerica.
-Da. Engleski ti je prilično dobar. -Hvala ti.
To mi je drago jer sam se bojala
stalno pričati talijanski.
Čak sam vježbala putem.
A Cami mi je puno govorila o tebi.
Govorim i talijanski jer ga studiram.
-Bok -Govoriš ga bolje od mene.
Ali drago mi je što smo se upoznali
jer ljeti rado upoznajem nove osobe suprotnoga spola,
-i druge djevojke. -Bok.
Možda bi bilo bolje na engleskom.
Ipak sam osjetio klik.
-Sustići ću je i… -Stvarno?
-Nedostajao si mi. -I ti meni.
Nisam se šalio.
Ozbiljan sam, pokazat ću ti.
Hvala i lijepo se provedite.
-'Đenja. -Hvala.
Dobro, gdje je moja pizza s ananasom?
Vrati se odakle si došla.
-Šalim se. Samo sam se šalila. -Nije smiješno.
To je bila šala.
Hajde, Vinz. Idemo.
Idemo!
Još samo malo, dobro?
-Napokon. -Sad ćemo jesti, zar ne?
Uspeli smo se uz 800 stuba…
Evo nas.
Ljudi, gledajte kako je divno.
Bože.
Koji pogled!
Opa, nije loše, Vincenzino.
Ne mogu vjerovati. Predivno je.
Vidi ovo.
Ajme.
Ovo je ludo.
Vinz, možeš li pitati oca bi li me posvojio? Ili sponzorirao.
Dođite vidjeti kako je unutra.
Uđite ljudi. Ovo je dnevni boravak.
Ovo je blagovaonica. Kupaonica je niz hodnik desno.
Spavaonice su tamo.
-A tko je na slici? -Onoj?
-Da. -To je moj otac.
Nos ti je isti njegov.
Morala bi tu biti i komoda s dvije police
-i zlatnim rakom na vrhu. -A, tako.
Molim te ne diraj ga. Pripada mom ocu. Skupocjen je.
-Jasno? -Da.
-Dirao si ga, zar ne? -Ne.
Cami i ja spavamo ovdje.
Furio i Natalie vi spavate ovdje. Imate dva kreveta za jednu osobu.
Čekaj.
Ja moram spavati s njim?
Rekla si to s mješavinom uzbuđenja i užasa.
Dobro me slušaj.
Ako me samo pogledaš dok se tuširam ili svlačim
ubit ću te.
-Ipak je bio samo užas. -Ovo će biti sjajno ljetovanje.
Dođite, pokazat ću vam grad.
Ovdje je predivno.
Ovo još nije ništa.
-Hvala. -Salvato.
-Hej, Vince. To si ti? -Hej.
Ovo je Camilla.
Bok, Camilla, drago mi je.
-Lijepa, ali prije svega ima sreće. -Dobar si.
-Prije svega ima sreće. -Tako je.
-Hvala. -Bok.
-Vincenzo, dugo te nije bilo. Dobro došao. -Hvala.
-Vince! -Mozzarella od bivoljeg mlijeka!
Bok.
-A tko je ova ljepotica? -To je moja djevojka.
Samo je predstaviš, a to mi prije ne kažeš?
Jako si lijepa.
-Drago mi je. -Meni je isto drago.
Gennaro, dođi, Vincenzo je ovdje.
-Kako si? -Sve je super. Vi?
-Dobro sam. -Bok, Gennaro.
-Baš su dragi. -Jesu.
Pokazat ću ti jedno posebno mjesto.
-Ova je predivna. -Daj da je opipam.
-Nebesa, predivna je. -Je l' da?
Tkanina je tako lagana.
Dobro, uzet ću je.
-Mislim da ću je odjenuti večeras. -Dobra ideja.
Ne mogu vjerovati da u cijelom Amalfiju nema slobodne sobe.
Dosta je. Ako ne možemo naći sobu, spavat ću ovdje.
Mislim da znam mjesto koje je udobnije od ovih stuba.
Gdje?
Ne ide.
-Možeš li ti spavati? -Da.
Zapravo, bio sam blizu.
Barem imamo pogled za pet zvjezdica.
Prvi puta sam spavala u autu,
u 90-ima poslije koncerta.
I ja se sjećam prvoga puta kad sam spavao u autu.
Na Korzici u spačeku.
Sjedala se nisu mogla spuštati.
Ali moja djevojka nije bila zahtjevna.
Nisi bio sam? Neka djevojka je bila s tobom?
-Retroaktivno si ljubomorna? -Nisam.
-Kako se zvala? -Paola.
Sjećaš se.
Ma daj, imao sam 20, kao sad Vincenzo.
Ne kao Vincenzo. Ne stavljaj mi sol na ranu.
Ti u tom spačeku s Paolom,
on s Camillom u krevetu u kojem je začet.
Bože mili, sad više nikad neću zaspati.
To je informacija bez koje sam mogao.
-Laku noć. -Retroaktivno si ljubomoran?
-Što je to? -Koje?
-To. -Ovo?
Da.
Zviždaljka. Moj djed ju je nosio. On već zna tu priču.
Moj djed ju je nosio onoga dana kada je upoznao moju baku.
Onda ju je dao mom tati i on je upoznao mamu.
Unutra je slina tri generacije spasilaca.
-Želiš li puhnuti? -Ne, fuj.
Hej Vinz, neki ljigavac netremice zuri u mene.
Gdje?
Upravo nam prilazi.
Vinz! Kako si?
Hej! Dobro sam, a ti?
-Dobro sam. -Ljudi, ovo je Hans.
On mi je poput brata.
Ja sam brat kojeg će uskoro usvojiti.
-Drago mi je. -I meni.
Odmalena smo svako ljeto ovdje.
Camilla, moja djevojka.
-Drago mi je. -Također.
Nathalie.
-Nathalie. -Hans.
Jesi li za piće?
-Jesam. -Idemo.
Pljesak molim!
Siguran si.
Pripremamo se već tjednima. Sjećaš se melodije, zar ne?
Da, naravno. A sad se koncentriraj. Razvalit ćemo!
-Što to radi? -Vinz.
-Čekam te u publici. -Kamo ćeš dovraga?
-Bore se za mikrofon. -Ne znam pjevati.
Molim vas pljesak za?
Vincenza.
Hajde!
Za pjesmu koju ću otpjevati riječi znam napamet.
To je pjesma koju sam slušao cijele godine
dok mi je djevojka bila u Kanadi.
Camilla, sretan sam što si se vratila.
Bože, ne mogu vjerovati da ovo radi.
Ni ja, vjeruj mi.
-Ovo je Camilla. Evo je. -Prestani.
Molim te, prestani.
Svaka tvoja misao, svaki tvoj pokret
Svaki puta kada šutiš Svakim danom sve više
U svemu što činiš nalazim U svemu što jesi vidim
Djevojku o kojoj oduvijek sanjam
I cijeli svijet je prepun boja
Evo Camilla.
Nema nelagode kad si ovdje
Originalno, zar ne?
-Savršena si, hvala Bogu da si ovdje -Stvarno ti dokazuje da te voli.
Širim ruke prema nebu i mislim
-Ti si najljepša na svijetu -To si ti, Cami.
Ti si meni najljepša
-Hvala vam. -Bravo, Vinz.
To je bilo za Camillu. Cami, volim te.
-Hvala svima! -To, Vinz!
Ima nešto što ne shvaćam.
Čak i najveći luzer dobije reakciju na društvenim mrežama.
-U čemu griješim? -Mogu vidjeti?
Nema šarma.
Šarma.
To mi je govorila i bivša.
Koliko ste dugo bili zajedno?
Jednom smo bili na spoju.
I to je najduža veza koju si imao?
Možda nisi shvatio.
Pred tobom je netko tko nikada nije bio voljen,
ali može dati puno ljubavi.
Rebecci?
Ne?
Nju svi gledaju, ali ona ne gleda nikoga.
A ovo je Lucio, moj partner.
-Drago mi je. -Drago mi je.
Spavali ste u autu?
Bilo je kasno, nisam vas htjela gnjaviti.
Gnjaviti nas? Ovo je tvoj dom.
Imaš i svoju sobu ovdje.
Zbilja? O, onu sobu.
Baš super.
Samo…Vincenzo ne smije znati da sam ovdje.
-Hans je dobro? -Jest.
Sad je u Cala Ventresci s Vincenzom i ostalima.
Cala Ventresca je lijepa.
-Ali nije li ona popločena kamenjem? -Jest.
Ali…
Irene, ne brini se.
Još jedna.
Dobro, sad je čisto.
Ovo je teško. Glavu dolje.
Spusti se, još malo. Dobro, sad nastavi.
Kad netko nešto izvali ti kažeš „Bah…”
-Razumiješ? -Bah…
Barem brzo uči.
-Cami. -Oprosti, da.
Vidi, ne moramo skočiti.
Zašto se ne pridružimo ostalima?
Sve je puno stijena. Eno jedne slijeva i jedne zdesna.
Ne znam. Mislim da bi
bilo bolje da odustanemo i odemo onamo.
-Je li ovdje dolje čisto? -Jest, sve do dna. Zašto?
-Spremna si? -Za što?
-Skači! -Ne!
Jesi li lud? Što da je nečega bilo pod vodom.
Želim sve raditi s tobom, ljubavi.
Pazi!
Što to radiš?
Hej, Nat! Zašto si još u majici?
Na moru smo, nismo u Kanadi.
Bolje je s majicom.
Nema sunčanice, nema opeklina meduza.
-Zar ovdje ima meduza? -Tko zna.
Kvragu!
Alergičan sam na meduze.
Mogao si mi ranije reći.
Spremna?
Jesam.
Imam novosti…
Izvoli.
-Hvala. -I drugi put.
Što? Zezaš se?
Ne.
Jutros sam dobila e-mail.
Daj, upravo si dobila posao asistentice na faksu.
Cami, to je genijalno.
Da, ali to znači još jednu godinu u Kanadi.
Da, ali to je fantastična prilika.
Znam, baš super.
Posebice želim li još više zakomplicirati stvari.
Ovo mjesto i Brigitte natjerali su me da prestanem lutati.
To ljeto mi je promijenilo život. Došao sam k sebi.
Nismo li te godine upoznali Irene i Roberta?
Da, tako je.
Kako je Vincenzo?
Odrastao je.
Sjećaš li se kako su nam se on i Hans stalno lijepili?
-Nisu nas puštali na miru. -Da, kao pilići.
Naravno, Roberto im je uvijek govorio ono kad odu predaleko. Kako je išlo?
Ne, ako odlutaju pretvorit će se u vukodlake.
Imaš lijepu kuću.
Ti govoriš njemački?
Ima još mnogo stvari koje ne znaš o meni.
Rekao je da je ovo lijepa kuća.
Hvala lijepa.
Da si je vidio prije 20 godina. Bila je u raspadu.
Sjećaš se?
-Ne bismo je popravili… -Predivno.
…da nije bilo Irene i Roberta.
Tako je.
Opet taj Roberto.
Uđeš li, mrtav si, Furio.
Požuri, zakasnit ćemo na zabavu.
Da.
Daj mi pet minuta.
-Sviđa ti se ovdje? -Čudesno je.
Postavili su svjetla ovdje.
-Cami, jesi li vidjela kako je lijepo? -Prelijepo je.
Vidi, možemo trgnuti limoncello.
Vinz. Ispričavamo se.
Čekaj…
Kako ti ovo uspijeva?
Hodanje u štiklama gore je od… ne znam, depiliranja medvjeda.
To je čudna metafora.
-U redu. Probaj ovako. -Dobro.
Radi mali korake i ne savijaj toliko koljena.
Dobro.
Ipak ne.
Neće ići.
Idemo kupiti sandale.
Zar se tako budi ljude? Ti prevelika rajčice.
Ne zovi me tako. Stariji sam od tebe.
Prestani napuhana mozzarelo.
Daj mi taj štap, trula rajčice.
Hej, Hans, dobro si mi preuredio profil.
Vidiš?
Ali što sam ti rekao?
Što si mi rekao?
Nikad ne nosi crvene bermude.
-Nikad. -Nikad.
PRIHVAĆEN ZAHTJEV ZA PRIJATELJSTVOM
Hans, volim te.
-Što se dogodilo? -Rebecca je prihvatila moj zahtjev.
Sjajno.
Da, je, ali sad mi treba dobar uvod.
-Moram joj nešto napisati… -Da.
Da, ali znaš li koliko ljudi dnevno šalje poruke Rebecci?
-Koliko? -Puno.
Puno.
Kako se možeš istaknuti među njima?
Ako ih sve ubijem.
Ne.
Moraš joj reći nešto što joj još nitko nije rekao.
„Želim biti otac tvoje djece.”
Razmisli još malo.
-Ne, hvala vam. -Hajde.
-Je li ti vruće? -Nije.
-Ne treba mi ništa. -Sigurna si?
-Želiš li se slikati? -Ne.
-Zajedno ćemo. -Vi ste zajedno.
-Ne. -Želiš se slikati s njom?
Da. Učinimo to pa će otići.
Hvala vam.
Smiješak, ljudi.
Gledajte prema meni.
Sad ću vam je otisnuti, samo tren.
-Izvolite. -Hvala lijepa.
Hvala tebi, stari. Bok.
Mogu vidjeti?
Ne, slika je mutna.
-„Slika je…” -Mutna.
-Znaš li što je ovo? -Marionete.
Marionete, tako je.
-Daj mi taj štap. -Neću!
Lijepo je vidjeti toliko zaljubljenih djevojaka.
Stariji sam od tebe.
Želite li znati što vašu ljubav čeka u budućnosti?
Ne hvala.
Dajte, za samo pet eura.
Pa možda će biti dobro. Može.
U redu.
Da vidimo što će reći karte.
-Izvolite. -Evo.
Kvragu.
-Smrt. -Sretan kao i uvijek.
Ne, ta karta znači da će doći do ogromne promjene.
Pozitivne?
To ne znam.
A možete li nam reći gdje ćemo biti za koji mjesec?
Naravno.
Daleko.
Jako daleko.
Mislim da vidi u prošlost, ne u budućnost.
Sviđa ti se Hans?
Furio…
I sad si je poderala. Sretna?
Ja?
Hej, nema tu ničega lošeg. Tip je simpa.
Sviđa ti se.
Ovoga ljeta
i moj je dečko trebao doći.
Ali moja je ljubavna priča jako loša priča, pa…
Da si ti Rebecca,
bi li izašla…
-Što? -s nekime poput mene?
Ne znam.
Ja nisam Rebecca.
Ali mislim da vrijedi upoznati te.
Vidiš, kad se stvarno potrudiš možeš reći i nešto lijepo.
Ne navikavaj se.
-Što si rekla? -Ne navikavaj se.
Obukla si moju majicu.
-Zar ne smijem? -Naravno da smiješ?
-Cami. -Da?
-Našao sam posao u službi za korisnike. -Što?
Našao si posao?
-Da. -Nisi mi rekao.
Htio sam te iznenaditi.
Znam da nije posao iz snova,
ali barem si možemo priuštiti malu kuću.
Već sam rekao mami i već je dala kaparu.
Ako želimo,
možemo otići živjeti tamo od sljedećeg mjeseca.
Baš lijepo.
Moramo nadoknaditi sve izgubljeno vrijeme.
Zašto, što sam učinio?
To nije normalno…
Nije normalno. Ljeto je, ne možeš tražiti da spavaš sa mnom jer ti je hladno.
Hladno mi je.
Osjećam propuh.
Ne pitaj.
Recimo samo da Furio može pokloniti previše ljubavi.
Čemu tužno lice?
Sve će biti u redu.
ZALAZAK SUNCA
Obiteljska kuća?
Zbilja?
Nat, neki ljudi su rođeni pod sretnom zvijezdom.
Stvarno misliš da će Rebecca izaći s tobom samo zbog gluposti koje objavljuješ?
Ne.
-Ljudi, jeste li vidjeli Vincenza? -Ne, zašto?
Nema ga već sat vremena, a mobitel je ostavio ovdje.
Cami. Opusti se.
Sigurno snima ljepote Amalfija.
Furio.
Vidiš li ga?
Ne.
Što ćemo sada?
Ne znam.
Znaš, zaboravio sam koliko je lijepo probuditi se kraj nekoga.
Ako želimo,
ovako bi nam mogao izgledati svaki dan.
-Da smo uvijek na odmoru? -Ne.
Mogli bismo se prestati viđati samo vikendima.
Možda bez djece koja spavaju sobu do.
Vincenzo se sada može brinuti o sebi.
Moraš misliti na sebe.
Na nas.
Želiš da živimo zajedno?
Znaš, Irene,
kada sam te upoznao,
shvatio sam da još postoji nešto što me može iznenaditi.
Svakodnevni život.
Kad pomislim da sam se prije toliko bojao.
Puno više nego ti sada.
-Cami, bok. -Bok Irene, vi ste na Siciliji,
pa vas ne želim zamarati,
ali Vinz je otišao rano jutros i još se nije vratio.
Oprosti, ne mogu… Možeš li mi, molim te, objasniti.
Ne možemo ga pronaći…
Kako to misliš? Vincenzo.
-Ne znam što učiniti. -Stižem, u Amalfiju sam.
Vinz! Vincenzo!
-Vidite li ga? -Ne.
-Kako ne? -Što ćemo sad?
Razdvojimo se, može?
Da.
Ja ću ovim putem.
-Nije mi dobro. -Vinz.
Pozor molim. Nestao je mladić s oštećenim vidom.
Zove se Vincenzo i ima smeđu kosu
te nosi bijelu majicu i sunčane naočale.
Imate li obavijesti javite se u luku.
Vincenzo!
Vincenzo.
Vincenzo!
Ni ovdje nema ništa.
Vincenzo!
O, mili.
-O, Bože. -Što ti radiš ovdje?
-Zabrinuli smo se. -Gdje si bio?
Zar i ti? Ništa se nije dogodilo.
Zašto nisi na Siciliji s Luciom?
-I on te traži. -Zar i Lucio?
Nasmrt smo se uplašili.
Zašto me nisi zvao? Znaš moj broj.
Bože, našao bih način.
Trebalo bi mi duže, ali vratio bih se kući.
-Evo, donijela sam ti mobitel. -Dobro.
Izvoli, ovo je trebalo biti iznenađenje.
Ne, pusti ga.
Samo bi se osjećao gore.
Zašto se tako ponaša?
Zašto, jebemu, ne mogu normalno ljetovati,
a da se ostali ne zabrinu zbog mene?
To je prva psovka koju si izgovorio otkad te znam.
Sigurno si dobro?
Furio, zar i ti? Molim te, dobro sam. Prestani zapitkivati.
Znaš kakva ti je mama.
Budi se ujutro, čita tvoj horoskop
i ako piše „moguće smetnje” hvata ju panika.
Znam, od svoje mame to očekujem, ali ne i od Camille.
Ne mogu biti s djevojkom koja zove policiju ako me nema deset minuta.
Hej Vi…
jesi li znao da srce plavetnog kita
može težiti i do 200 kg.
Kakve to sad ima veze?
Nikakve. Odvraćam ti pažnju.
Možeš li paziti? Plašiš me. Porezat ćeš se.
Da si rekao „ja ću ti narezati” sad bi ti bio na mjestu jabuke.
Razumijem ju.
Kad smo se upoznali trebalo mi je vremena da shvatim kako se odnositi prema tebi.
Daj joj vremena.
Zašto ne bi večerao s njom? Mi ćemo izaći s Hansom.
Ipak ne govoriš samo baljezgarije.
Vinz, moje je srce veliko poput srca plavetnoga kita.
-To će te koštati 50 eura. -Evo ti.
-Jesam te? -Jesi me.
Cijeloga sam života čekao ovaj dan.
Dan kada će se ružno pače pretvoriti u predivnog labuda.
Oduvijek sam to znao.
Ni trena nisam sumnjao u svoj estetski potencijal.
Znao sam da će se dok trepneš
moje tijelo pretvoriti u mamac za pohotne žene,
gurmanski obrok za njihov nezasitni seksualni apetit.
Ali osjećam se kao debil u ovome, ljudi.
Drago mi je što to kažeš.
Uzorak geparda ti ne pristaje…
Ova.
I skini zviždaljku.
-…i jednoga dana… -Ne, čekaj…
-Ustao je i… -Da, i drvo je puklo,
a on je ondje bio zaglavljen s jednom nogom dolje, a jednom gore.
-Stalno? -Da!
-Što? Zašto? -Ne. Zato.
-Što je? -Rebecca dolazi,
a ja ću iznojiti votku od dinje.
Što da radim?
-Idi. -Da idem?
-Da. -Idi.
Pretvarat ću se da sam na mobitelu i približiti se.
-Upalit će? -Hoće.
Nat, daj mi svoj mobitel. Izgledat ću bogato.
-Što? -Daj mi mobitel.
-Hvala ti. -Što je ovo?
Bio je u noćnom ormariću Vincenzova oca.
-Vratit ću ga. -Furio!
Idemo mi plesati.
-Ne. -Zašto? Jedan ples.
-Loši dečki nose loše probleme. -Što?
Loši dečki nose loše probleme.
To ti je netko rekao za slatkiše i…
Vjeruj mi. Hajde.
-Daj. Samo jedan ples. -Dobro.
-Može? -Može.
Bok, oprosti ja…
Ovo je kao da smo u restoranu. Ozbiljno.
Previše si subjektivna pa se ne računa.
Vidi, Vinz.
Htjela sam ti nešto reći.
Ja sam…
To netko pjeva u vrtu?
Čini se.
Prijeđi na sljedeću strofu. Sretan rođendan, stari!
-Sretan rođendan Francesco! -Sretan rođendan!
Hvala. Zovem se Vincenzo.
Vincenzo.
-Koji vrag? -Sretan rođendan Vinz.
-Hvala. -Sretan rođendan.
Hvala vam svima.
-Hvala. -Sretan rođendan!
Sviraj nešto! Doveo sam ti cijeli klub.
Sretan rođendan, Vinz.
Hvala vam svima!
I to je to.
Nevjerojatno.
Nat, uzmi malo kolača, dobar je.
-Žao mi je. -Smiješno ti je?
Hoćeš rat?
-Ti si počeo! -Ne! Dobro, predajem se.
Predaješ se?
Nemam djevojku.
Nemam posao.
I živim s roditeljima.
Ja sam ovdje, a moji su snovi tamo.
A u sredini je užarena lava kao u Gospodaru prstenova.
Ali ti nemaš taj prsten, Vinz, jer ti nisi Frodo.
Nisam.
Nisi.
-Nisam. -A ja nisam Gandalf.
-Naravno da nisi. -Eto, on, ona…
Fu, slušaj.
Naći ćemo taj prsten zajedno, dobro?
-Hvala ti. -Nema na čemu.
Nisi valjda.
Dobro.
Ekipo.
Idemo, budite se.
Budite se, vrijeme je za plažu. Hajde, ustanite.
Idemo, ljudi.
-Idemo. -Tata.
Nisam znao da ćeš doći.
Sretan ti rođendan, Vincenzino.
Hvala.
Onda ću te upoznati s Camillom. Cami!
Da.
Bok. Drago mi je što sam vas upoznala. Camilla.
Ona je luda koja me odlučila trpjeti.
A ja sam loš otac koji se nastoji iskupiti.
Roberto.
Irene. Htio sam iznenaditi Vincenza.
Čini se da si iznenadio mnoge.
On je… Lucio, moj partner.
„Partner” zvuči kao pedesetogodišnjak u andropauzi, ali dobro.
-Drago mi je. -Bok.
Idem vam napraviti kavu.
-Sretan rođendan, mili. -Hvala, mama.
Lucio i ja imamo dar za tebe.
Stvarno?
Osjetim da su to cipele.
To su platnene cipele.
I ja sam ti donio poklon.
-Ali već si mi ostavio kuću. -Otvori.
-A ovo su? -Pametne naočale.
Olakšat će ti život.
Pomažu razlikovati boje, čitati natpise i…
I jako su udobne, dobre su za plažu.
Da.
Čujte, zašto ne bismo zajedno na đir brodom?
Siguran si da je ovo pravi put?
Zapravo, nemam pojma.
Samo…
-slijedim instinkt. -Dobro.
Želiš probati?
-Da, pusti me da probam. -Dobro.
-Kamo da idem? -Idi ravno.
-Samo ravno. Nema skretanja. -Možeš skrenuti.
-Malo lijevo, malo desno. -Nasumce, dobro.
Pazi, semafor.
-Uozbilji se. -Ozbiljan sam.
Ne juri. Koga lovimo, Vinz?
Zdravica ovim divnim prijateljima.
-Uzdravlje! -Uzdravlje!
Vinz, za tvojih 20 godina.
I tvojih, još nisu gotove.
Nećeš se izvući. Želim govor.
Dobro, dakle zdravica…
svim vlakovima na koje se slučajno ukrcaš i dovedu te kamo nisi očekivao.
-Uzdravlje! -Uzdravlje!
I onima iz kojih izađeš na krivoj postaji.
Zdravica i za Furija,
jer je Rebecca konačno odlučila naći se s njim.
Šališ se?
Pozvao sam je na večeru i pristala je.
Možeš li mi ovo malo pridržati?
Da.
Je li zaronio?
Naprijed Furio!
Bravo!
Pričaj mi o Hansu.
Vidjela sam vas jutros u jacuzziju.
-Poljubili ste se? -Jesmo.
Ali bio je to poljubac koji dođe poslije tri pića.
Očito mu to ništa ne znači, pa…
Vidim te.
Iskreno. Od jedne do pet zvjezdica, kako bi me ti ocijenila?
Ne znam. Nisi hotel.
Znam, ali kad me vidiš što pomisliš?
„Seksi je, jahala bih ga cijelu noć,”
„Sladak je, jedva čekam upoznati ga s bakom,”
ili: „Što da izmislim da mogu pobjeći?”
Furio, slušaj, samo diši.
Što od to troje?
Mogu li ti nešto reći? Zviždaljka ti je bila baš fora.
-Stvarno? -Ne, bila je grozna.
Ali slatko je koliko ti znači.
Tvoja srećonoša.
I šteta je što je ne nosiš zbog nekoga komu se ne sviđaš.
Dobit ću čir od tvoje gorčine.
-Onda bok. -Bok.
-Uzdravlje. -Kucnimo se.
Hvala.
-Hvala. -Hvala.
Oprostite.
Naručila sam pizzu peperoni.
Ovo jesu peperoni, gđice.
-Ima pravo. -Stvarno?
To jesu peperoni.
-Tebi je peperoni salama, ne? -Da.
-Ovo su nama peperoni. Fini su. -Da?
Kao što sam rekao, ljetos smo bili u Grčkoj.
Na mojoj jahti.
Bio je i moj prijatelj Giorgio.
Tko je Giorgio?
Armani.
Furio, pretjeruješ.
Pa nazovi ga.
-Sada? -Da.
Da, zašto ga ne nazoveš?
Čula sam da ovdje ljetuje. On ti je prijatelj, pa…
-Možda bismo mogli na njegov bazen. -Molim te.
-Plivanje. -Da.
Znaš kako je. On je kralj Giorgio.
Ima sve te modne revije, i sve te stvari diljem svijeta.
Vjerojatno sad večera.
Možda i spava.
Ionako mi je mobitel crknuo.
-Crknuo? -Tako je. Ne radi.
Crknuo je. Koja šteta.
-Crknuo. -Da je.
Ljubavi.
Ljubavi, ne.
Baš ste seronje!
Furio.
-Daj. -Kralj Giorgio?
Jedva sam se suzdržala da se ne smijem.
Ekipo, moram dalje.
-Već? -Da.
Ljubavi? Da.
Da, hvala ti.
Ne treba mi predjelo.
Dobro, bok ljubavi.
Ideš opet na večeru?
Da, morala sam ubaciti dvije večeras.
Pa dobro onda, bok.
-Bok. -Bok.
Bok? Rebecca?
Oprosti, Rebecca.
Samo sam ti htio reći
da ćemo sutra ujutro otići biciklom do fjorda,
a otamo se vidi najljepši zalazak sunca u Amalfiju.
Pitao sam se hoćeš li…
-Sutra ujutro zalazak sunca? -Ne!
Da, idemo vidjeti izlazak sunca.
Čuj, možeš li platiti moje hladno predjelo?
-Ja trebam platiti… Naravno. -Da.
-Hvala ti. -Nema na čemu.
-Bok. -Bok.
Zajebi to.
Kvragu.
Četrdeset i pet minuta.
Za što?
Da me upozna i ostavi.
I ja vas moram ostaviti, ekipo.
-Ma daj. -Znam, pozvan sam
na prijateljev rođendan, zaboravio sam.
Recimo u ponoć na trgu?
-Može. -Vidimo se kasnije.
Nisam šarmantan poput Hansa,
ali pouzdaniji sam.
Što radiš ovdje?
Nat, ne znam puno o curama…
ali znam ponešto o dečkima.
Nije ono što misliš.
-Kakvo sranje od ljetovanja. -Da.
Dobro, mi sad idemo u kupovinu. Vidimo se kad se vratiš.
Dobro. Bok, ljubavi.
Baš si se skockao.
Za slučaj da dođe.
Furio, ona je Hansova prijateljica, ne računaj na to.
Cure.
Haluciniram li ili je i vi vidite?
-I mi je vidimo. -Nat, moraš doći s nama, molim te.
Trebam nekoga tko će se smijati mojim šalama.
Nat.
Nat, molim te.
Platit ću ti.
-Platit ćeš mi? -Platit ću ti.
Idemo biciklima.
-Ne, molim te. -Cami.
Hans kaže da je to predivno mjesto koje više nećemo vidjeti.
-Daj, što je bilo? -Vincenzo nam se hoće pridružiti.
Pa što?
-To je nešto što on ne može učiniti. -On ne može, pa nećeš ni ti?
-Nemamo bicikle. -Hans, imaš li još koji bicikl.
Bok. Imam.
-Bok, Rebecca. -Bok, Furio.
I vi dolazite?
Čini se da je tako.
Dobro, krenimo.
-Nat. -Da?
-Daj mi vode, molim te, umirem. -Naravno.
Stani.
Imamo sreće, lijep je dan.
Kolovoz je u Amalfiju, što si očekivao?
-Možeš li nositi moj ruksak? -Naravno.
Hvala, ne želim imati tragove od naramenica.
Jesi li razgovarala s Vinzom o poslu u Kanadi?
Htjela sam neku večer, ali…
Primjećuješ li da sve rečenice završavaš s „ali”?
Hajde, idemo s Vincenzom i Robertom. Bit će zabavno.
Ne, ti idi. Ja idem posjetiti prijatelja.
Nisam znala da imaš prijatelje ovdje u Amalfiju.
To mi je kolega.
I on je ovdje na ljetovanju.
Siguran si da je sve u redu?
Što ako ja to pitam tebe?
Tko zadnji, časti.
Hajde!
Hajde, već si trčala.
Čudno je opiti se sa svojim roditeljima.
Čudno je i biti zajedno.
Idem na zahod.
Zašto si otišao?
Nisam mogao izdržati, Vinz.
Toliko sam se bojao da nisam dobar otac
da na koncu nisam bio nikakav otac.
Ponekad se i ja bojim, ali ne odlazim.
A kad nešto želim učiniti, dajem sve od sebe
i trudim se da to ostvarim.
Ne tražim plan B.
Jako si mi nedostajao.
Bilo je teško.
Znam.
Mislim da ne znaš.
Rabila si neku aplikaciju da izmijeniš slike, ne?
Ne.
Izgubila sam 20 kg za tri mjeseca.
Mislila sam da će mi se život promijeniti na bolje.
Ali to se nije dogodilo.
Možda bi me prije toga pogledao jedan od tisuću tipova,
ali me želio takvu kakva sam.
Sa svim dodacima.
Sad svi gledaju u mene, to je istina…
ali me gledaju zato što dobro izgledam,
a nije ih briga za ostalo.
Kao moga bivšeg.
Što je učinio?
Prevario me pa mi dao nogu.
Idemo onamo.
Ali tragovi prošlosti ostaju.
Nisi jedini koji se želi skriti.
Pa, svakako si bila bucmastija.
Ali vjerojatno nisi bila toliko zlobna. Bar mi se čini.
Imaš li njezin broj? Možda mogu…
Nemoj to nikad više nikad učiniti.
Tako je bolje.
Zdravo.
Daj dođi, hajde. Imaju divna vina.
Prelijepo je ovdje.
Ravello, 2013. godište.
Ovo ću popiti.
Oprosti, još sam s prijateljem.
Vidimo se kasnije, dobro?
U redu, bok.
Hajde.
Bok Cami, idemo na vožnju brodom s mojim tatom za vikend. Dolaziš?
Još malo pa se vraćam. Jesi li završila s kupovinom?
Mogu vam se pridružiti.
Bok, ljubavi.
Dobro zvuči. Možemo kasnije razgovarati o tome.
Ovo traje duže nego što sam očekivala.
Mislim, Nat je isprobala tisuću haljina,
ali ne sviđa joj se nijedna,
tako da smo i dosta daleko odlutale.
Mislim da će biti bolje ako se kasnije nađemo kod kuće.
Što kažeš?
Puse.
Furio.
Požurite, hajde.
Lako tebi reći.
Jesi li raspoložen za slikanje?
Da, naravno.
-Stanimo ovamo, dobro je svjetlo. -Htjela sam da ti fotografiraš mene.
-Aha, dakle ja slikam… -Da.
Naravno, fotografirat ću te.
Korak natrag.
Moraš uhvatiti i most.
Okomito, inače to ne mogu objaviti.
Most je vodoravan, ako snimam okomito…
Legni na tlo.
Dakle da…
-Naravno. -Dobro.
Izgledaš prelijepo. Izvoli.
Ovo je grozno.
Ne mogu to ni objaviti.
Onda se sama fotografiraj.
Molim?
Ako ti se ne sviđa moja fotka, slikaj se sama.
Koji je tvoj problem?
Ja imam mnoge probleme.
Ali najveći je taj što pasem za kučkama.
Nisi ti kriva. Zapravo je to moj problem.
Učinio sam sve da ti se svidim.
Vidi ovu glupost koju nosim.
U životu nisam nosio mokasine, a mi smo na biciklima.
I sve to za kučku poput tebe. Ma daj!
-Koji vrag. -Hej.
-Pusti me. -Možeš objaviti tu sliku, dobra je.
Možeš…
Furio, što je tebi?
Rekao sam ti da ne uprskaš. Sutra je njezina zabava.
Furio je konačno pokazao zube, a ti se brineš zbog zabave?
Da.
Dobro.
To ti je bitno.
Nije te briga ni za koga.
Nat, ne mogu riješiti tvoje probleme.
Možda je onaj poljubac više značio tebi nego meni. Što ja tu mogu?
Ljubavi?
Lucio?
O, Bože.
Propustio si nešto stvarno lijepo.
Ali drago mi je što nisi bio tamo, jer…
ovako se nisam napila ni na svojoj djevojačkoj.
Glava mi se vrti kao ringišpil.
Ali nisam samo ja.
Roberto i Vincenzo su isto pili.
I smijali su se.
Ljubavi, gdje si?
Lucio?
-Furio? -Što?
Jesi li rekao Rebecci da odjebe?
Zar znaš kako se ljudi osjećaju po tome kako sjede?
Daj mi svoje sunčane. Odvest ću te nekamo.
Ne, Vinz. Nisam raspoložen.
Dobro, ali moram se presvući. Osjećam se kao debil u ovome.
-Što je rekla? -Ne znam.
Skinut ću traku. Ide mi na živce.
Ne, ostavi. Vrati naočale.
Ako budeš uz mene, nećeš ni na što naletjeti.
Samo se usredotoči na sve ostalo.
Ali što ostalo?
Fu, slušaj, otkad te znam
ponavljaš da ne možeš naći pravu curu,
da ona ne postoji i da si ti luzer.
-To je činjenica. -Dobro.
Ali kako ju tražiš?
A kako bih trebao? Kao i svi.
Točno, tražiš nekoga tko je oku ugodan.
-A što onda drugo? -Usredotoči se na druga osjetila.
Osim na ono najočitije.
Tvoja metoda ne pali.
Dobro, ali nemoj mi se rugati.
Pazi.
Bez brige. Dolazim za dvije minute.
Što ti govori glas te djevojke?
Koje djevojke?
Nisi shvatio. Djevojka prelijepoga glasa
upravo je prošla, a nisi primijetio.
Znaš li koliko možeš iščitati
samo iz tona djevojčina glasa?
Ne.
Možeš puno toga iščitati. Zamuckuje li, nesigurna je.
Iz njezinoga tona možeš iščitati je li sretna ili tužna.
Iz intonacije zaključuješ možeš li se osloniti na nju.
Ako kaže što misli a da ne traži prave riječi…
Baš poetično, ali ja nemam taj dar. Ti ga imaš.
-Ali to nije istina. -Bok ljudi.
Bok.
Hej, mali.
Kaži Camilli da zadrži bicikl do kraja ljetovanja.
-Bicikl? -Da, bicikl.
Onaj koji je uzela da ide s dečkima.
Koji bicikl?
To je bilo nešto što nismo mogli zajedno.
-Pa što? -Znala sam da će ti biti krivo zbog toga.
Ali ipak si mi mogla reći.
Jebemu Cami, kaži mi. Jer danas je bicikl, a sutra nešto veće.
Zar ćemo muljati jedno drugom?
Imaš pravo. Pogriješila sam. Trebala sam reći.
Ali ti se uvijek pretvaraš da je sve normalno,
čak i kad nije.
Oprosti mi.
Želimo li biti zajedno, moramo si sve govoriti.
Imaš pravo. Moramo si sve govoriti.
Jedan profesor s moga faksa pitao me želim li biti asistentica.
Raditi na istraživanju.
Ali to bi značilo još jednu godinu u Kanadi.
Htjela sam ti reći, kunem se. Puno puta sam probala,
ali tako si se veselio poslu koji ti je Irene našla,
isplanirao si sve detalje,
ali zaboravio si mene pitati najvažnije.
Što ja mislim o tomu.
Ne želiš obvezu, Cami?
Nešto bez žrtve, nešto bez…
To govoriš otkad si došla ovamo.
Dok smo bili razdvojeni, sve je dobro funkcioniralo, ali sad…
Samo ne želim sve imati unaprijed isplanirano.
Ne zamišljam nas kad budemo stari.
Ne želim znati gdje ću biti, ni što ću raditi.
Jer to bi značilo da nismo živjeli ni na tren,
jer smo slijedili unaprijed zadan put,
a ja ne želim da mi život bude takav.
Ja ne podnosim neočekivane stvari, to znaš.
Plaše me.
Ali barem te natjeraju da promijeniš smjer
i zapitaš se što zaista želiš.
Želiš li to zaista?
Je li uistinu monotonija to čega se bojiš?
Zašto mi ne kažeš istinu?
Zašto jednostavno ne kažeš? Bojiš se mene.
„Znaš li što mislim? Nisi fer.”
„Već mjesecima nikoga nisam poljubila jer…” Ne.
„Te večeri sam ti se otvorila.” Ne, nije dobro.
„Tebi je sve igra.” Tako je.
„Ali ovo nije igra.”
-„To sam ti htjela reći.” -Što si mi htjela reći?
Ništa, tražim Hansa.
-Doći će kasnije. -Dobro.
Uđi, napravit ću nam kavu.
U redu.
Pazi.
Njemica sam, ali pravim kavu bolje od Napuljaca.
Da.
Nedostaje dio.
Izgleda sretno.
Da, bila je to djevojka s kojom je bio.
Hvala.
Upoznali su se na jednoj zabavi na plaži.
I za mjesec su dana otišli u Berlin živjeti zajedno.
Nitko ih nije mogao zaustaviti.
Hans je bio sretniji nego ikad dotad.
Onda se jednoga dana probudio i nje više nije bilo.
Sve su joj stvari još bile tamo, ali ona nije.
Zašto je otišla?
Mislili su da se ljetna čarolija može pretočiti u svakodnevni život.
Ali nije im upalilo.
I od toga dana nadalje, Hans nikoga više ne pušta u svoj svijet.
Uvijek kaže da je ljeto prijevara
zbog koje stvari izgledaju bolje nego što jesu.
Hej.
Moj brak je počeo kao ljetna simpatija.
Ali mi smo imali sreće.
To ljeto još uvijek traje.
Ima već 20 godina.
Jesi li kad osjećao da si na raskrižju i ne znaš kamo dalje?
Upravo se tako ja osjećam s Camillom.
To se trenutno događa s tvojom mamom i sa mnom.
Krenuli smo na Siciliju, ali ona je bila previše zabrinuta.
Pa sam odlučio da dođemo ovamo u Amalfi.
Htio sam je zaprositi.
-Želiš se vjenčati s mojom mamom? -Da.
I htio sam to učiniti ovdje.
Htio sam da podijeli taj trenutak s tobom.
No…
dosta priče o ljubavnim jadima staraca.
Razgovarajmo o tebi.
Zašto mi nitko ne vjeruje?
Razumijem te bolje nego što misliš.
Imaš mnoge snove.
I ja sam ih imala kad sam bila kao ti.
Mnogih sam se snova morala odreći da bih skrbila o Vincenzu,
ali nisam imala drugoga izbora jer mi je sin.
Ti si u drugoj poziciji.
Život s Vincenzom je težak. Teško je odlučiti se na to.
Izabrati život sa slijepom osobom,
malo njih to uspije.
Ne znam jesam li ja jedna od njih.
Vincenzo je već dovoljno propatio kad ga je napustio tata.
Odabereš li biti s njim,
a onda odlučiš povući se iz bilo kojeg razloga,
on to neće moći podnijeti.
A ti bi se mogla jako pokajati.
Pusti sve sumnje i strahove. Hajde, možeš ti to.
Osjeti li Vincenzo da mu ne vjeruješ, nikad nećete nikamo otići.
Znam da nisam dobar primjer povjerenja.
Mama sam, to mi je izlika.
Ali ako vas dvoje ne vjerujete jedno drugom, sve pada u vodu.
-Vincenzo. -Lucio.
Kaže da idu roniti.
Roniti s bocama?
Ovo je tako fora!
Predivno je!
Idemo.
Dakle, naramenica jedna i druga.
Dobro.
Da me mama vidi…
Da mene vidi…
Ovdje je regulator.
Daj mi ruku. To je to.
Uvijek ga drži u ustima, ne ispuštaj ga.
-Ovako? -Da, baš tako.
Dobro. Dakle.
-Jesi li dobro? -Da.
Da. Ali kolika je ovdje dubina?
Osam ili deset metara.
Sjećaš se o čemu smo razgovarali?
Kolut unatrag, kliznemo u vodu i neće se dogoditi ništa loše.
-Da. -Dobro.
Znaš li što?
Nije stvar u tome što tvoja mama misli.
Svaka razumna osoba pomislila bi da je ovo što se spremamo učiniti
prilično opasna stvar.
Baš zato to želim učiniti.
Jesi li spreman? Idemo.
Maska.
U redu.
Brojim do tri.
Spreman?
Jedan, dva i tri.
Bilo je prelijepo.
Ozbiljno.
Ta nevjerojatna tišina.
I osjetio sam pritisak mora,
i kako se temperatura spušta…
Mislim, bilo je ludo.
-Bez straha? -Bez imalo straha.
Vincenzo.
Ljubavi.
Jesi li dobro?
Sjajno sam. Ovo je jedna od najboljih stvari koje sam učinio.
Brinem se cijeli dan.
Jesi li lud? Odveo si Vincenza na ronjenje?
Mama, nemoj. Sve je dobro prošlo, ne brini se.
Znaš koliko se brinem i ovo mi učiniš?
Ali sve je dobro prošlo.
Samo sam htio da iskusi nešto novo.
Vincenzo nije tvoj sin. Ti nemaš pravo reći što je za njega dobro.
Zapravo, nitko ne bi trebao imati pravo reći što je za njega dobro.
Razgovarat ćemo kasnije.
Bio si neodgovoran. Naveo si je da se brine.
Tata, zar i ti? Bili smo jako oprezni.
Što ako sam jednom u životu poželio riskirati?
Nema problema.
Ali ne pod cijenu duševnog mira onih koji te vole.
-Lucio je odlučio za sve. -Ja sam odlučio, dobro?
Nitko ne treba donositi odluke za mene.
Kao što mi ne trebaju ni naočale koje me podsjećaju na sve što nemam.
Ti zapravo nikad nisi prihvatio činjenicu da sam ja slijep.
A tvoji me darovi samo na to podsjećaju.
Bok, Cami.
Danas je za mene bio jako poseban dan.
Jer sam shvatio koliko je važno biti slobodan
činiti što želiš, a ne brinuti se opterećuješ li druge.
Znam koliko ti je taj posao važan,
i zato želim da ga prihvatiš.
Jer će poslije ovoga biti mnogo drugih stvari koje ćeš htjeti raditi,
za koje bih ti ja bio samo prepreka.
Ja ću se snaći, kao i uvijek.
Uvijek nađem načina sve učiniti.
I navikao sam nailaziti na stvari koje me zabole.
Ja se najgore snalazim u vezama.
Znaš da sve moje veze loše završe.
Uvijek.
Ali tvoja priča može imati drukčiji kraj.
Možeš je spasiti.
Dok je između nas 20 000 km udaljenosti?
Znaš li koliko je teško otići?
Učinio sam sve što sam mogao za Camillu ali bez uspjeha.
Gdje ću naći djevojku poput nje?
Fu, slušaš li ti mene?
Vinz, što ja znam?
Ništa ne znam o vezama.
Tražim li ja od tebe savjete o polaganju vozačkog ispita?
Ne. Zašto onda od mene tražiš savjet o vezama?
Ono što ja znam jest da zbrojimo li sve dane koje ste proveli zajedno,
rezultat bi bio mjesec dana, što je jako kratko.
Mislim,
za mene je to puno i platio bih za to,
ali to je kratko za normalne ljude.
Dajte si vremena.
Dopusti joj da te upozna bez brige, bez žurbe i bez planova.
Vinz, ti poludiš kad se netko brine
jer si skočio sa stijene ili se ne javljaš na telefon.
Dao bih sve da se netko zabrine zbog svake gluposti koju napravim.
Imaš sreće.
Možeš li me malo ostaviti samog, Fu?
Hej.
Hvala ti.
Je li sve u redu, gđice?
Da, dobro sam, hvala.
Nemojte da se brinem, gđice, iste ste dobi kao moja nećakinja.
Što ovdje radite potpuno sami?
A vi?
Gđice, ja sam taj koji osvjetljava Amalfi.
Električar sam već 50 godina.
Ali mislim da električar nije dovoljan
da ozari vaše lice.
68 LAJKOVA, 6 KOMENTARA
44 LAJKA, 3 KOMENTARA
Pa dobro.
Sve u svemu bilo je ovo dobro ljetovanje.
Vincenzo i Camilla žele prekinuti bez razloga,
Irene i Lucio mrze jedno drugo…
a ti si platila ubojicu da ukloni Hansa.
Ali barem, što se tiče mene,
gle čuda, nitko se nije zanimao.
Znaš li što bi bilo pravo čudo?
-Što? -Kad bi ti pojeo tu divovsku kozicu
kao normalan čovjek. Što radiš?
Oprostite što kasnim.
Ostat ću još sat vremena, očistit ću kuhinju.
Vi kažite što, sve ću učiniti. Jako mi je žao.
Molim vas nemojte se mrštiti. Znam da ste ljuti.
-Idi do stolova. -Hvala vam.
Kako je bilo, društvo? Dobro?
Jeste li za još jedan?
Jeste li dobro?
Čekaj da pogodim.
Grizeš nokte kad lažeš…
tvoje šale ljudi često ne shvate…
-i ljubimac ti je zlatna ribica. -Što?
Ništa.
To su supermoći mojeg prijatelja. Ja ih nemam…
Sranje. Sad sam…
-Nema veze… -Ja…
Ništa nisi pogodio.
Ali ako želiš možeš ponovo probati.
Ja sam Anna.
Furio.
Hej, znam da je kasno, ali puno sam razmišljala o ovomu.
Možeš li doći do trga u ponoć? Molim te.
Čekat ću te.
Nemam veze s tim.
O, Bože.
Nestalo je struje. Sklopka je u podrumu.
Nemoj pasti niz stepenice.
-Dolaziš li? -Ne.
Mislim da je bolje da pođeš s njim.
-U redu. -Ponesi svjetiljku.
Onda me pričekaj.
Bože, tako sam nervozna.
Ne boj se.
Ni kod vas nema struje?
Struja je nestala u cijelome gradu.
Sve je u mraku.
-Vinz. -Cami.
Je li nestalo struje?
Pogodi tko je to učinio.
Sad smo izjednačeni.
Želim ti pokazati da ti vjerujem.
-Dođi. -Kamo?
Kamo sam išla biciklom s ostalima.
Ali rekla si da je put opasan.
Znam.
Dođi.
Mogu li dobiti svoju polovicu?
Kako si me našao?
Imam svoje izvore.
Uvrnutoga tipa kovrčave kose?
Oprezno, pazi gdje staješ. Ostani blizu.
Ne bi li trebao biti na zabavi?
Da.
Ali počinjem shvaćati što mi je važno.
Pazi, ovdje se sužava.
Slušaj more.
Što to radiš?
Volim te.
I ja tebe.
Ne, više te volim.
Nemoguće.
-Ja tebe volim više. -Ne.
Da.
-Ne radi se o tome koliki je jezik… -Furio.
Bok, mama.
Bi li mi vjerovala kad bih ti rekao da ima nešto što o meni ne znaš?
Kako bih sačuvao neke uspomene nekada ih snimam,
pa slušam kad god želim,
a vi i ne znate da vam kradem glasove.
To je to, sada znaš skoro sve o meni.
Jesi li kad osjećao da si na raskrižju i ne znaš kamo dalje?
Upravo se tako ja osjećam s Camillom.
To se trenutno događa s tvojom mamom i sa mnom.
Krenuli smo na Siciliju, ali ona je bila previše zabrinuta.
Pa sam odlučio da dođemo ovamo u Amalfi.
Htio sam je zaprositi.
-Želiš se vjenčati s mojom mamom? -Da.
I htio sam to učiniti ovdje.
Htio sam da podijeli taj trenutak s tobom.
Još samo nešto.
Ni meni ne idu veze.
Ali to ne znači da smo krivo nasađeni.
Ne ide mi ni davanje savjeta,
tako da osjećam pritisak sad kad to činim
Ali imam osjećaj da tražiš izliku
kako ne bi započela svoj novi život.
Jer su nove stvari strašne,
ali to nije zbog tate… nego zato što ti se ovo s Luciom
čini tako velikim
da tražiš razloga ne ući u to.
Zato se osvrćeš kako bi vidjela što si ostavila za sobom
umjesto da dopustiš da te budućnost iznenadi.
Volim te, mama.
ODLAZIM KUĆI, OSTAVLJAM TI AUTO. JA ĆU SE SNAĆI. LUCIO
-Irene. -Roberto.
Znaš li kada sljedeći trajekt kreće iz Amalfija?
Ne znam.
Zašto ovaj vikend ne bi došla s nama na Capri?
Samo ja, Vincenzo i ti.
Što…
Ne možeš ovamo doći i napraviti zbrku.
Ne poričem da sam se pitala vrijedi li ponovo pokušati,
ali ne želim natrag.
Prošlost treba ostati u prošlosti.
Ne možeš u jednom tjednu izbrisati deset godina.
Znaš li što?
Mislila sam da nisam sposobna.
Da te ne mogu usrećiti.
Onda je došao netko tko mi je pokazao da nisam tako loša,
da nije uvijek problem u meni,
da je zajedno moguće pronaći rješenje.
Možda sad kad imam 50, mogu i ja probati biti sretna.
-Oprosti, moram ići. -Povest ću te.
Brže, hajde, trajekt uskoro polazi.
Irene.
Sretno.
Vašu kartu, molim.
-Oprostite, nemam je. Pustite me. -Ne mogu.
Pustite me, hitno je. Platit ću unutra. Lucio!
-Rekla sam, pustite me. Lucio! -Ne mogu!
Lucio, ljubavi.
Ovoga jutra kada sam se probudila a tebe nije bilo, ja…
Kako je ono išlo?
Poželjela sam da zajedničko buđenje…
bude dio svakodnevnog života.
I ja to želim.
-Gospođo. -I ja to želim.
-Gospođo! -Da?
Molim vas pođite sa mnom.
Ne brinite se, ja ću to riješiti.
Gospođo.
Moram vas ljubazno zamoliti da napustite brod.
Daj, prestani.
O, Bože. Ovo je ludo.
-Pazi stepenica. -Znam.
Ne bi li bilo bolje da smo se odjenuli?
Zapravo, to ti je glupa ideja.
Pazi.
-Jesi li se ozlijedila? -Skoro sam se ubila.
-Rak je nestao? -Rak? Kako to?
Skulptura.
Što je ovo?
Mislim da ga je netko zamijenio za nešto korisnije.
Što to?
Avionske karte za Kanadu.
Za tebe je jednosmjerna.
Furio!
-Jesi li spreman? Kaži kada. -To je… da.
Dobro. Kreni.
Dobro. Stavi noge ovamo gore.
Ne boj se, bicikl sam ide.
Dobro.
-Ovako, jel'? -Dobro.
Ljubavi, izgubio si ravnotežu.
Ispravi leđa.
Ovdje je ravno, svu težinu prebaci na sjedalo.
-Dobro. -Dobro.
-Ne puštaj. -Kužim.
U redu je, sve je ispred čisto.
-Jesi li spreman? -Jesam.
-Puštam te. -Ne, Cami. Čekaj.
-Dobro, mogu ja to. -Hajde!
-Pazi, nalijevo ti je živica. -Dobro.
U redu, koči.
Sad se probaj sam vratiti.
Još se okreći. Imaš zid zdesna.
Dobro.
Kreni! Dođi k meni.
Samo ravno.
Nastavi voziti.
-Ovako? -Dođi.
-Ideš u Kanadu? -Da.
Između nas će biti samo malo vode.
Kako to misliš?
-Kada ćeš se vratiti? -Ne znam, vidjet ćemo.
Ovaj put nema promjene plana, u Vancouveru je ledeno.
Zapravo sam sretna zbog njih.
Sretna sam zbog vas. Oprostite.
Ne osjećam se baš dobro.
-Joj! -Što sam rekao?
Ne opet.
Morat ćemo izvesti Heimlichov zahvat.
Prijevod titlova: Ksenija Švarc