Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
A NETFLIX BEMUTATJA
Bejövő hívás Irene mamától.
- Szia, anya! - Szia, édesem! Megérkeztél?
Még nem. Épp megyünk ki Camiért a reptérre, aztán megyünk haza.
Jól vagy?
Kérlek, ne vezess túl gyorsan!
Anya, egy hajón ülünk.
Bocsánat, azt hittem, vezetsz.
Veled?
Én jól vagyok. Most épp miért aggódsz értem?
Egy csávóval vagy. Utoljára tíz éve volt ilyen.
Tavaly nyaralni is elmentünk együtt, arról tudsz?
Pontosítok, tavaly te és én mentünk el nyaralni, aztán megismerted őt.
Mindegy. Üdvözöld Camillát és a többieket a nevemben!
- Vigyázz magadra. Majd hívj! - Oké.
- Szia! - Szia, anya!
A fiadnak igaza van.
Ez a nyaralás valójában egy próba számunkra, nem gondolod?
Az igazat megvallva, ez Vincenzo első útja nélkülem.
De ami még fontosabb, ez a te első utad nélküle.
Mit szólsz egy kis scialatielli all'Amalfitanához, Szicília helyett?
Nézd, ezt nem miattad csinálom.
Tudod, én sosem szerettem az előre megtervezett nyaralásokat.
Ezt nem hiszem el.
El sem hiszem, hogy itt vagyunk.
- Te jó ég. Menjünk! - Megcsináltuk.
Minden rendben lesz, okés?
Neked legalább van pasid.
Egyedül vagyok, ezer kilométerre otthonról, mint egy aranyhal az óceánban.
Cápák vesznek körül.
Hé, mi a baj?
- Egy kicsit félek. - Miért?
Mi van, ha már más lesz?
Ha valami megváltozott?
Egy év külön olyan hosszú idő.
Kövér ember babakocsival.
Apácák. Egy csinos, vörös hajú lány.
- Hol? - Nem ő az, Vinz.
Nyugodj le, túlzottan be vagy pörögve.
Nem jó taktika ennyi lelkesedést mutatni.
Kit érdekel a taktika? Vágod, miért akartam megkérni, hogy költözzünk össze?
Hülye vagy?
Az együttélés képes kinyírni bármilyen kapcsolatot. Mindenki ezt mondja.
Senki sem találkozott olyannal, mint Camilla.
Mit tudsz te az együttélésről?
Semmit. Ez az ünnep igazából egy próba lesz.
- Egy próba. - Egy próba.
Göndör haj…
- Cami! Szia! - Kicsim! Szia!
- Nagyon hiányoztál. - Te is nekem.
Szia!
- Ő Nathalie. Ő Vincenzo. - Szia!
- Helló! - Vincenzo vagyok.
Én meg Furio.
A barátja… Vincenzo barátja. Ott a birtokos eset.
Te Nat vagy, Camilla szobatársa.
- Igen. Egész jól beszélsz angolul. - Köszönöm.
Ennek örülök, mert annyira féltem,
hogy olaszul kell majd beszélnem.
végig gyakoroltam idefele.
És Cami egyszerűen annyit mesélt… rólad.
Olaszul is beszélek. Egyetemen tanulom.
- Szia! - Szóval jobban beszéled, mint én.
Amúgy nagyon örülök, hogy megismerhetlek,
mert olyan jó más nemű emberekkel találkozni nyáron,
- lányokkal is. - Szia.
Az angol talán jobb lett volna.
Mindegy, valami már úgyis klikkelt köztünk.
- Utánamegyek, és… - Tényleg?
- Hiányoztál. - Te is nekem.
Nem vicceltem.
Komolyan mondom, megmutatom.
Köszönöm, további szép napot!
- Viszlát! - Köszönöm.
Oké, szóval hol az ananászos pizzám?
Menj vissza, azonnal.
- Vicceltem. Csak vicceltem. - Nem vicces.
Csak egy vicc volt.
Gyerünk, Vinz! Itt vagyunk.
Itt is vagyunk!
Mindjárt ott vagyunk, oké?
- Végre! - Most enni fogunk, ugye?
800 lépést tettünk meg…
Itt is vagyunk.
Nézzétek, milyen gyönyörű!
Istenem.
Micsoda kilátás!
Nem is rossz, Vincenzino!
El sem hiszem. Csodálatos!
Ezt nézd!
Hűha!
Őrület!
Vinz, megkérdeznéd apádat, hogy nem akar-e örökbe fogadni? Vagy szponzorálni?
Gyere, és nézz körül idebenn
Gyertek be, srácok! Ez a nappali.
Itt az étkező. A fürdőszoba ott van jobbra.
A hálók arra vannak.
- És ki az a festményen? - Azon?
- Igen. - Az az apám.
Ugyanolyan az orrotok.
Itt kellene lennie egy szekrénynek is két polccal,
- egy arany rákkal a tetején. - Értem.
Kérlek, ne nyúlj hozzá! Az apámé. Sokat ér.
- Érted? - Igen.
- Csak hozzáértél, nem? - Nem.
Cami és én ott fogunk aludni.
Furio, te és Nathalie itt alszotok majd. Két egyszemélyes ágy van.
Várj!
Muszáj vele aludnom?
Ezt egyszerre izgalommal és félelemmel a hangodban mondtad.
Figyelj, és jól figyelj!
Ha rám mersz nézni, miközben zuhanyozom, vagy amikor levetkőzöm,
megöllek.
- Szóval csak félelem volt. - Ez egy csodás nyaralás lesz!
Gyere, megmutatom a várost.
Csodálatos ez a hely.
Ez még semmi.
- Köszönöm. - Salvato!
- Szia, Vince! Te vagy az? - Szia!
Ő itt Camilla.
Örvendek, Camilla.
- Szép, de legfőképpen szerencsés. - Az én emberem.
- Főleg szerencsés, persze. - Igen.
- Köszönöm. - Szia!
- Vincenzo, rég volt már! Üdv újra itt! - Köszönöm!
- Szia, Vince! - Van bivalymozzarellájuk is.
Szia!
- És ki ez a csinos lány? - Ő a barátnőm.
Bemutatod, de el sem mondod nekem előbb?
Gyönyörű vagy.
- Örvendek. - Én is örvendek.
Gennaro, gyere csak! Itt van Vincenzo.
- Hogy vagy? - Minden rendben. Veled?
- Minden rendben. - Szia, Gennaro.
- Olyan kedvesek. - Igen.
Gyere, mutatok neked egy különleges helyet.
- Ez gyönyörű. - Hadd érjek hozzá.
- Te jó ég, ez gyönyörű! - Ugye?
Olyan könnyű az anyaga.
Oké, elviszem.
- Azt hiszem, ma este fel is fogom venni. - Jó ötlet.
Nem hiszem el, hogy nincs szabad szoba egész Amalfiban.
Elég! Ha nem találunk szobát, alszom itt majd én.
Hát, szerintem tudok kényelmesebb helyet, mint ez a lépcső.
Hol?
Nem tudok.
- Tudsz aludni? - Igen.
Majdnem sikerült elaludnom.
Legalább ötcsillagos a kilátás.
Mikor először autóban aludtam,
az a 90-es években volt, egy koncert után.
Én is emlékszem arra, amikor először aludtam autóban.
Korzikán volt, egy 2CV-ben.
Hátrahajtható ülés nélkül.
De a barátnőm remek kempingező volt.
Szóval nem voltál egyedül, egy lánnyal voltál.
- Visszamenőleges féltékenység? - Nem.
- Hogy hívták? - Paolának.
Emlékszel rá.
Ne már, 20 éves voltam, mint most Vincenzo.
Nem, hagyd ezt most, kérlek, és Vincenzót is.
Te a 2CV- dben azzal a Paoláddal,
ő meg Camillával abban az ágyban, ahol megfogant.
Istenem, soha nem fogok tudni így aludni.
Erről az információról jobb lett volna nem tudnom.
- Jó éjt. - Visszamenőleges féltékenység?
- Mi az? - Mi?
- Az. - Ez?
Igen.
Ez egy síp. A nagyapámé volt. Ő már tud róla.
Nagyapánál is ez volt, amikor megismerte a nagyit.
Aztán apámnak adta, aki megismerte anyát.
Három generációnyi úszómester nyála ragadt ebben.
- Meg akarod fújni? - Fúj, nem.
Hé Vinz, van egy nagyon para fazon aki csak bámul engem.
Hol?
Most jön felénk.
Vinz! Hogy vagy?
Szia! Jól, és te?
- Jól. - Srácok, ő itt Hans.
Bátyám helyett bátyám.
Én vagyok a bátyja, nemsoká örökbe fogadnak.
- Nagyon örvendek. - Szintén.
Gyerekkorunk óta minden nyarat itt töltöttünk.
Ő Camilla, a barátnőm.
- Örülök, hogy megismerhetlek. - Én is.
Ő Nathalie.
- Nathalie vagyok. - Én Hans.
Iszunk valamit?
- Igen. - Menjünk!
Hadd halljam!
Biztos vagy ebben?
Hetek óta készülünk rá. Megvan még, ugye?
Persze. De most koncentrálj! Jók leszünk!
- Mit csinál? - Vinz!
- A tömegben fogok várni. - Várj, hova a fenébe mész?
- A mikrofonért verekednek. - Nem tudok énekelni.
Kit tapsolhatunk…?
Vincenzót!
Mehet!
Kívülről tudom a szövegét a dalnak, amit énekelni fogok.
Ez egy olyan dal, amit egész évben hallgattam,
amíg a barátnőm Kanadában volt.
Camilla, örülök, hogy visszajöttél.
Istenem, ezt nem hiszem el!
Én sem, hidd el!
- Ő Camilla, amúgy. Ő itt ni. - Hagyd abba!
Légyszi!
Minden gondolatod, minden mozdulatod
Minden csönded minden nappal egyre több
Mindenben, amit csinálsz, látlak téged
A lányt, akiről mindig is álmodtam
És az egész világ sokkal színesebb
Itt van Camilla.
Ha te itt vagy, nincs több akadály
Eredeti, ugye?
- Tökéletes vagy, jó, hogy itt vagy! - Tényleg bebizonyítja, mennyire szeret.
Karjaim az ég felé emelem, és arra gondolok
- Te vagy a legszebb a világon - Te vagy az, Cami.
Te vagy számomra a legszebb.
- Köszönöm. - Bravó, Vinz!
Ezt Camillának szántam. Cami, szeretlek!
- Köszönöm mindenkinek! - Hajrá, Vinz!
Azt nem értem,
hogy még a legnagyobb lúzer is tud lőni valamit közösségi oldalakon.
- Mit csinálok rosszul? - Szabad?
Hiányzik belőled a sárm.
Sárm.
Az exem is ezt mondta.
Meddig voltatok együtt?
Egyszer elmentünk egy randira.
Szóval ez volt a valaha volt leghosszabb kapcsolatod?
Talán nem vágod.
Itt áll valaki előtted, akit még sohasem szerettek.
De valaki, aki nagyon-nagyon sok szeretetet tudna adni.
Rebeccának?
Nem?
Mindenki őt nézi, de ő senkire sem néz.
Ő pedig Lucio, a partnerem.
- Szia, örvendek. - Örvendek, Lucio.
A kocsiban aludtál?
Késő volt, nem akartunk zavarni.
Zavarni? Ez az otthonotok.
Még a szobád is itt van.
Tényleg? Ja, az a szoba.
Nagyszerű!
Én csak… Vincenzo nem tudhatja meg, hogy itt vagyok.
- Hans jól van? - Igen.
Cala Ventrescában van Vincenzóval és a többiekkel.
Cala Ventresca szép hely.
- De nem ott van az a köves út? - De.
Viszont…
Irene, ne aggódj.
Van még egy.
Oké, már tiszta a terep.
Olyan nehéz. Húzd be a fejed.
Le, le, maradj. Okés, mehetünk tovább.
Amikor valaki nagy hülyeségeket mond, azt mondod: „bah…"
- Érted? - Bah…
Gyorsan tanul.
- Cami! - Ne haragudj.
Nem kell beugranunk.
Miért nem csatlakozunk hozzájuk?
Ez a hely teli van kövekkel. Van egy balra, és egy jobbra.
Nem tudom.
Szerintem jobb, ha hagyjuk, szóval menjünk arra.
- Erre szabad az út? - Igen, egyenesen lefelé. Miért?
- Készen állsz? - Mi?
- Gyerünk! - Ne!
Megőrültél? És mi van, ha van valami a víz alatt?
Mindent is akarok veled csinálni, Kicsim.
Vigyázz!
Mit csinálsz?
Szia, Nat! Miért van még rajtad póló?
A tengerparton vagyunk, nem Kanadában.
Pólóval jobb.
Nincs leégés, nincs medúzacsípés.
- Itt vannak medúzák? - Ki tudja.
A fenébe!
Allergiás vagyok a medúzára.
Szólhattál volna.
Készen állsz?
Igen.
Híreim vannak.
Tessék.
- Köszönöm. - Szívesen.
Mi? Viccelsz?
Nem.
Ma reggel kaptam az e-mailt.
Hallod, most kaptál egy tanársegédi állásajánlatot.
Cami, ez csodálatos!
Igen, de ez még egy évet jelent Kanadában.
Igen, de ez egy szuper lehetőség.
Tudom, nagyon szuper.
Szuperül kavarja meg még jobban a dolgokat.
Brigitte, és ez a hely volt az, amik meggyőztek arról, hogy ne csak kóboroljak.
Az a nyár megváltoztatta az életem.
Abban az évben ismertük meg Irenét és Robertót is, nem?
De bizony.
Hogy van Vincenzo?
Már kész felnőtt.
Emlékszel, mikor még ő és Hans velünk voltak?
- Még zavaróak is voltak. - Mint valami kis csibék.
Roberto is mindig ezt mondta nekik, mikor túl messzire mentek. Hogy is volt?
Ha elkóborolnak, vérfarkasokká válnak.
Szép házad van.
Te beszélsz németül!
Sok dolog van amit nem tudsz még rólam.
Azt mondta, szép ez a hely.
Köszönöm.
Ha 20 évvel ezelőtt láttad volna… Romokban volt.
Emlékszel?
- Nem lett volna megjavítva, - Csodálatos!
ha nem lett volna itt Irene és Roberto.
Igen.
Már megint Roberto.
Furio, ha bejössz, megöllek.
Gyere már, elkésünk a partiról!
Tudom!
Öt perc.
- Tetszik? - Gyönyörű.
Raktak fel pár lámpát ide.
- Cami, látod, milyen gyönyörű? - Nézd, olyan szép!
Odass, limoncello.
Vinz! Bocsánat.
Várj…
Hogy a fenébe csinálod ezt?
Magas sarkúban sétálni rosszabb, mint… nemtom, medvét gyantázni.
Ez egy fura hasonlat volt.
- Szóval. Próbáld így, figyelj. - Jó.
Lépj kicsiket, és ne hajlítsd be túlzottan a térded.
Oké.
Igen. Nem.
Ez nem fog működni.
Vegyünk inkább egy pár szandált.
Hát így kell felkelteni az embereket? Te paradicsomfejű!
Ne hívj paradicsomfejűnek! Idősebb vagyok nálad.
Ácsi, te mozzarellafejű!
Add ide a botot, Paradicsomfej!
Hans, tökre illik hozzám ez a stílus, amit kitaláltál nekem.
Látod?
De mit mondtam neked?
Mit mondtál?
Véletlenül se vegyél fel piros gatyát.
- Soha. - Soha!
REBECCA ELFOGADTA A BARÁTKÉRELMED
Hans, imádlak.
- Mi történt? - Rebecca leokézta a követési kérelmem.
Szuper.
Igen, szuper, de most kéne valami ütős szöveg.
- Írnom kell neki valamit. - Igen.
Igen, de tudod, hányan írnak Rebeccának egy nap?
- Hányan? - Sokan.
Sokan.
Szóval hogy tudnál te lenni a legeslegjobb?
Megölöm a többieket.
Nem.
Olyat kell neki mondanod, amit még soha senki nem mondott neki.
„Szeretnék a gyerekeid apja lenni."
Szerintem aludj még erre egyet.
- Kösz, nem. - Na, ne már.
- Nincs meleged? - Nincs.
- Nem kell semmi. - Biztos?
- Akarsz egy képet? - Nem.
- Egyet együtt. - Együtt vagytok?
- Nem. - Akarsz vele egy képet?
Igen. Gyerünk, vagy el fog menni.
Köszönöm.
Mosolyogni!
Nézzetek ide!
Egy pillanat, és kinyomtatom.
- Tessék. - Köszönöm.
Én köszönöm. Sziasztok!
Megnézhetem?
Nem, elmosódott.
- Tessék? - Homályos.
- Tudod, mik ezek? - Bábok.
Bábok, igen.
- Add ide a botot! - Nem!
Csodálatos ennyi szerelmes lányt látni.
Idősebb vagyok nálad.
Meg akarod ismerni a szerelmetek jövőjét?
Köszönöm, nem.
Ugyan, csak öt euró!
Miért is ne? Benne vagyunk.
Rendben.
Lássuk, mi van a kártyákon!
- Tessék. - Tessék.
A fenébe.
- Halál. - Szerencsés vagyok, mint mindig.
Nem, ez a kártya azt jelenti, hogy nagy változás fog bekövetkezni.
Egy pozitív változás?
Ezt nem tudom.
Meg tudná mondani, hol leszünk pár hónap múlva?
Persze.
Messze.
Nagyon messze.
Csak a múltat látja, nem a jövőt.
Tetszik neked Hans?
Furio…
És el is szakítottad. Most örülsz?
Én voltam?
Figyu, nincs ebben semmi rossz. Rendes srác.
Kedveled.
Ezen a nyáron
a barátomnak is el kellett volna jönnie.
De az én szerelmes mesém egy nagyon rossz mese.
Ha te lennél Rebecca,
járnál…
- Mi? - Járnál valaki olyannal, mint én?
Nem tudom.
Nem Rebecca vagyok.
De szerintem megérné megismerni téged.
Tudod, ha nagyon igyekszel, néha még tudsz kedveset is mondani.
Ne szokj hozzá.
- Micsoda? - Ne szokj hozzá!
Felvetted a pólómat.
- Nem szabad? - De, persze, hogy szabad.
- Cami. - Igen?
- Találtam munkát egy call centerben. - Mi?
Találtál munkát?
- Igen. - Nem is mondtad.
Meglepetésnek szántam.
Tudom, nem egy álommeló,
de legalább telne belőle egy kis házra.
Mondtam anyának, és ő már kifizette a foglalót.
Szóval,
ha akarjuk, jövő hónaptól ott is élhetünk.
De jó.
Be kell pótolnunk a kimaradt időt.
Miért, mit tettem?
De ez nem normális…
Ez nem normális, nyár van, nem kérheted, hogy alhass velem, azért mert hideg van.
Hideg van.
Érzem a huzatot.
Ne kérdezd!
Mondjuk csak úgy, hogy Furiónak túl sok odaadnivaló szeretete van.
Miért vágsz ilyen képet?
Minden rendben lesz.
NAPLEMENTE
Családi otthon?
Tényleg?
Nat, vannak, akik másoknál szerencsésebbnek születnek.
Szerinted Rebecca tényleg járni fog majd veled a sok hülyeségért, amit posztolsz?
Nem.
- Srácok, láttátok Vincenzót? - Nem, miért?
Már egy órája nem láttam, de itt hagyta a mobilját.
Cami! Nyugi!
Biztos az amalfii panorámát fényképezi.
Furio!
Látod őt?
Nem.
Most mi lesz?
Nem tudom.
Tudod, már nem is emlékeztem, milyen jó valaki más mellett ébredni.
Ha akarnánk,
ez lehetne a mindennapi életünk.
- Folytonos nyaralás? - Nem.
Akkor ne csak hétvégente találkozzunk.
És talán anélkül, hogy a gyerekek a szomszédban aludnának.
Vincenzo tud magára figyelni.
Magadra is kellene gondolnod.
Magunkra.
Azt szeretnéd, hogy együtt éljünk?
Tudod, Irene,
mikor találkoztunk,
rájöttem, hogy van egyvalami, ami még mindig képes engem meglepni.
A mindennapi élet.
És ha arra gondolok, hogy régen mennyire féltem…
Sokkal jobban, mint most te.
- Szia, Cami! - Irene! Tudom, hogy Szicíliában vagy,
és nem is akarlak megijeszteni,
de Vinz korán elment, és még azóta sincs itt.
Sajnálom, nem… El tudnád magyarázni, mi történik?
Nem találjuk, és…
Hogy érted, hogy nem találjátok? Vincenzót?
- Nem tudom, mit tegyek. - Jövök. Amalfiban vagyok.
Vinz. Vincenzo! Vincenzo! Vincenzo!
- Láttad őt? - Nem.
- Mi az, hogy nem? - Most mi lesz?
Váljunk szét, jó?
Rendben.
Én megyek erre.
- Nem érzem jól magam. - Vinz.
Figyelem, figyelem! Eltűnt egy vak srác.
Vincenzo a neve, barna hajú,
fehér inget és napszemüveget viselt.
Kérjük, ha van információjuk, menjenek a kikötőbe!
Vincenzo!
Vincenzo.
Vincenzo!
Sehol semmi.
Vincenzo!
Kicsim…
- Vincenzo! - Mit kerestek itt?
- Aggódtunk. - Hol voltál?
Te is? Nem történt semmi.
Miért nem Szicíliában vagy Lucióval?
- Ő is téged keres. - Lucio is?
Halálra rémültünk.
Miért nem hívtál fel? Tudod a számomat.
Istenem, megtaláltam volna az utat.
Kicsit tovább tartott volna, de hazajöttem volna.
- Tessék, a telefonod. - Igen.
Tessék, meglepetésnek szántam.
Hagyd csak.
Csak rosszabbul érezné magát.
Miért viselkedik így?
Miért nem lehetet egy rohadt normális nyaralásom anélkül,
hogy mindenki értem aggódna?
Ez az első káromkodás amit hallottam tőled mióta ismerjük egymást.
Biztos, hogy jól vagy?
Furio, te is kezded? Jól vagyok, oké? Ne kérdezgess!
Ismered anyádat.
Felkel reggel, elolvassa a horoszkópod,
és ha az azt írja, „lehetséges kudarc", pánikba esik.
Tudom, hogy anyámtól ezt várom, de Camillától egyáltalán nem.
Nem lehetek egy csajjal, aki rendőrt hív, ha tíz percre elmegyek.
Hé, Vi…
Tudtad, hogy egy kék bálna szíve
akár 200 kilót is nyomhat?
Mi köze van ennek ehhez?
Semmi. Csak eltereli a figyelmed.
Tudnál óvatosabb lenni? Félek, hogy meg fogod vágni a kezed.
Ha azt mondtad volna, hogy bízzam csak rád, már az alma helyében lennél.
Meg tudom őt érteni.
Mikor megismertelek, időre volt szükségem, hogy megértsem, hogyan kezeljelek.
Adj neki időt!
Miért nem vacsorázol vele? Mi megyünk Hansszal.
Mégsem csak hülyeségeket mondasz.
Vinz, akkora a szívem, mint egy kék bálnaé.
- Amúgy is 50 euró. - Tessék!
- Rád ment? - Rám ment.
Egész életemben erre vártam.
Arra a napra, amikor a rút kiskacsából csodálatos hattyú lesz.
Mindig is tudtam.
Egy percig sem kételkedtem a szépségemben.
Tudtam, hogy egy szempillantás alatt
a testem eledel lehetne megannyi epekedő nő számára,
igazi ínyencség a csillapíthatatlan szexuális étvágyuknak.
De ebben elég idiótának érzem magam.
Örülök, hogy ezt mondod.
Ez a gepárdos stílus nem illik hozzád.
Na de ez.
És vedd le a sípot!
- És egy nap… - Ne, várj!
- Felállt, és… - Igen, és eltört a fa,
és órákig ottragadt, egy lábbal fenn, egyel lenn.
- Végig? - Igen!
- Mi? Miért? - Nem, mert…
- Mi az? - Jön Rebecca,
én meg dinnyevodkát izzadok.
Mit csináljak?
- Menj! - Menjek?
- Igen. - Menj!
Úgy teszek majd, mint aki telefonál, aztán közelebb megyek.
- Működni fog? - Igen.
Nat, add ide a telefonod, gazdagabbnak fogok kinézni.
- Mi? - Add ide a telefonod!
- Köszönöm. - És ez?
Vincenzo apjának az éjjeliszekrényében találtam.
- Majd én visszateszem. - Furio!
Megyünk táncolni
- Nem. - Miért nem? Csak egyet.
- Mert a rosszfiúk rossz bajt hoznak. - Mi?
A rosszfiúk rossz bajt hoznak.
Ez valami olyasmi, amit valaki egyszer mesélt neked a szépfiúkról…
Bízz bennem, jaj már!
- Csak egy táncot! - Oké.
- Áll az alku? - Áll.
Szia, ne haragudj, én…
Mintha egy étteremben lennénk.
Túl elfogult vagy, ez így nem ér.
Vinz, nézd,
mondani akarok valamit.
Én…
Énekel valaki a kertben?
Azt hiszem.
Jöhet a következő versszak! Isten éltessen!
- Boldog szülinapot, Francesco! - Boldog szülinapot!
Köszönöm. Vincenzo amúgy.
Vincenzo!
- Mi a fene? - Boldog születésnapot, Vinz!
- Köszönöm. - Boldog születésnapot!
Köszönöm mindenkinek.
- Köszönöm. - Boldog szülinapot!
Játssz valamit! Az egész klubot elhoztam.
Boldog szülinapot, Vinz!
Köszönöm mindenkinek!
Ennyi volt.
Hihetetlen.
Nat, egyél egy szelet tortát, tök finom.
- Sajnálom. - Te mosolyogsz?
Háborút akarsz?
- Te kezdted! - Nem! Oké, feladom.
Feladod?
Nincs barátnőm.
Nincs munkám.
És a szüleimmel élek.
Én itt vagyok, az álmaim meg ott.
És középen izzik a láva, mint A Gyűrűk Urában.
De neked nincs olyan gyűrűd, Vinz, mert te nem Frodó vagy.
Nem.
- Nem. - És én nem vagyok Gandalf.
- Persze, hogy nem. - De ő…
Fu, figyelj rám!
Együtt megkeressük a gyűrűt, jó?
- Köszi. - Szívesen.
Ugye nem?
Jól van.
Srácok!
Gyerünk, ébresztő!
Ébresztő, irány a tengerpart! Gyerünk, felkelni!
Gyerünk, srácok!
- Menjünk! - Apa.
Nem tudtam, hogy jössz.
Boldog szülinapot, Vincenzino.
Kösz.
Akkor bemutatlak Camillának. Cami!
Igen.
Üdv, nagyon örvendek. Camilla vagyok
Ő az az őrült, aki úgy döntött, hogy kitart mellettem.
Én pedig egy szörnyű apa vagyok, aki azóta is próbálja ezt jóvá tenni.
Roberto!
Irene! Meg akartam lepni Vincenzót.
Mindenkit meglepett.
Ő… Lucio, a partnerem.
A „partner" szó úgy hangzik, mint egy andropauzában járó, 50-es alak.
- Örülök, hogy találkoztunk. - Szia!
Főzök neked kávét.
- Boldog szülinapot, drágám! - Kösz, anya.
Lucióval vettünk neked valamit.
Tényleg?
Olyan, mintha cipő lenne.
Vászoncipő.
Én is vettem neked ajándékot.
- De már rám hagytad a házat. - Nyisd ki!
- Ez pedig… - Okosszemüveg.
Hogy könnyebb legyen neked.
Színeket lát, táblákat olvas, és…
Ez is nagyon kényelmes, jó a strandra.
Igen.
Figyeljetek, miért nem megyünk el együtt csónakázni?
Biztos jó irányba megyünk?
Fogalmam sincs.
Én csak…
- Követem az ösztöneimet. - Oké.
Ki akarod próbálni?
- Aha, hadd nézzem. - Oké.
- Merre menjek? - Egyenesen előre.
- Egyenesen. Nincs kanyar. - Kanyarodhatsz.
- Kicsit balra, kicsit jobbra. - Random, okés.
Vigyázz, jelzőlámpa!
- Ne szórakozz! - Nem szórakozok.
Ne száguldozz! Kit üldözünk, Vinz?
Igyunk ezekre a csodás barátokra!
- Egészség! - Egészségetekre!
Vinz, a húsz évedre!
És a te éveidre! Még nincs végük.
Nem fogod megúszni. Beszédet akarok.
Rendben, szóval…
Minden vonatra, ami véletlenszerűen visz arra, amerre nem is gondoltad volna.
- Egészségetekre! - Egészségetekre!
És azokra, akik rossz megállóban szállnak le.
Furióra is iszunk,
mert Rebecca végre úgy döntött, találkozik vele.
Viccelsz?
Meghívtam vacsorára, és igent mondott.
Megfognád egy kicsit?
Igen.
Beugrott?
Hajrá, Furio!
Bravó!
Mesélj Hansról!
Láttalak ma reggel a jacuzziban.
- Csókolóztatok? - Igen.
De az olyan csók volt, mint amilyenek három pohár után szoktak történni.
Látszik, hogy nem jelent neki semmit, szóval…
Látlak.
Légy őszinte! Egytől öt csillagig, hanyasra értékelnél?
Nem tudom. Nem egy hotel vagy.
Tudom, de ha rám nézel, gondolnád azt, hogy
„szexi, egész éjjel lovagolnék rajta"?
„Cuki, alig várom, hogy bemutassam a nagyinak,” vagy
vagy „milyen kifogással meneküljek”?
Furio, figyelj, vegyél nagy levegőt
Melyik a háromból?
Mondhatok valamit? A sípod nagyon menő volt.
- Tényleg? - Nem, rémes volt.
De aranyos volt, hogy ennyit jelentett neked.
A kabalád.
És sajnálatos, hogy valaki olyan miatt nem hordod, akinek ráadásul nem is tetszel.
Olyan keserű vagy, hogy gyomorfekélyt kapok tőled.
- Akkor pá! - Szia!
- Egészségünkre! - Kocc!
Köszönöm.
- Köszönöm. - Köszönöm.
Elnézést.
Én pepperonis pizzát rendeltem.
Ez a peperoni, hölgyem.
- Igaza van. - Tényleg?
Ez a peperoni.
- Neked a pepperoni az a szalámi, ugye? - Igen.
- Nálunk a peperoni ez. Finom. - Igen?
Szóval, mint mondtam, tavaly nyáron Görögországban voltunk
a jachtomon.
Giorgio barátom is meg volt híva.
Ki az a Giorgio?
Armani.
Furio, túlzásba esel.
Hívd fel.
- Most? - Igen.
Igen, miért nem hívod fel?
Azt hallottam, hogy itt nyaral. A barátod, szóval…
- Talán csobbanhatnánk a medencéjében. - Kérlek!
- Csobbanhatnánk. - Igen.
De hisz tudod, hogy megy ez. Ő Giorgio király.
Divatbemutatókat tart, minden az övé a világon.
Most biztos épp vacsorázik.
Vagy talán alszik.
Úgyis lemerült a telefonom.
- Lemerült? - Igen.
Lemerült. Milyen kár!
- Lemerült. - Igen, így van.
Kicsim…
Nem.
Te kis szemét!
Furio!
- Ugyan. - Giorgio király?
Lehetetlen volt nem nevetni.
Srácok, mennem kell.
- Máris? - Igen.
Kicsim? Igen.
Igen, köszönöm.
Nem, nem kérek előételt.
Okés, szia Baba!
Még egyszer elmész vacsorázni?
Igen, kettőre is hivatalos vagyok.
Nos, akkor, sziasztok!
- Szia! - Szia!
Szia…? Rebecca!
Ne haragudj, Rebecca!
Csak el akartam mondani,
hogy holnap reggel biciklin a fjordhoz megyünk,
és onnan a legszebb naplementét lehet látni az amalfi parton.
Arra gondoltam, hogy…
- Holnap reggel, napnyugtakor? - Nem!
Megnézzük a napfelkeltét.
Figyelj, fizetnél kérlek a kajámért?
- Fizessek…. persze! - Igen.
- Köszönöm. - Nincs mit.
- Szia! - Szia!
A fenébe.
Azta.
Negyvenöt perc!
Mire?
Hogy megismerjen, és dobjon is.
Én is doblak titeket, srácok.
- Ne már! - Meghívtak egy barátom
szülinapi bulijára, de elfelejtettem.
Találkozzunk éjfélkor a téren?
- Oké. - Ott találkozunk.
Nem vagyok olyan sármos, mint Hans,
de egy kicsivel megbízhatóbb vagyok.
Mit keresel itt?
Nat, nem tudok semmit a lányokról.
De tudok valamit a fiúkról.
Nem, nem az, amire gondolsz.
- De szar ez a nyaralás! - Igen.
Oké, most megyünk vásárolni. Találkozunk, ha visszajöttél.
Oké. Szia, Kicsim!
Szép szett.
Ha esetleg ő is jönne.
Furio, ő Hans barátja, szóval nem számítanék rá.
Lányok.
Hallucinálok, vagy te is látod őt?
- Mi is látjuk. - Nat, velünk kell jönnöd, kérlek!
Kell valaki, aki nevet a vicceimen.
Nat.
Nat, kérlek!
Fizetek érte!
- Fizetsz? - Fizetek.
Menjünk biciklizni!
- Ne, kérlek! - Cami!
Hans szerint ez egy szép hely, amit nem fogunk többet látni.
- Menjünk! Mi a baj? - Vincenzo megígérte, hogy csatlakozik.
Na és?
- És nem fog tudni ilyeneket csinálni. - Te is kihagyod, csak mert ő nem jön?
- Nincsenek bicóink. - Hans, neked van még több biciklid?
Szia. Aha.
- Szia, Rebecca! - Szia, Furio!
Ti is jöttök?
Úgy tűnik, igen.
Oké, menjünk!
- Nat! - Igen?
- Légyszi adj vizet, haldoklom! - Okés.
Álljunk meg.
Szerencsére szép napunk van.
Augusztus van Amalfiben, mire számítottál?
- Hoznád a hátizsákomat? - Persze.
Kösz, nem akarom, hogy csíkosra barnuljak.
Beszéltél Vincenzóval a kanadai munkáról?
Tegnap este akartam, de…
Tudod, hogy minden mondatod arra végződik, hogy „de"?
Jó, menjünk Vincenzóval és Robertóval! Jó lesz.
Nem, menj csak te. Én találkozom egy barátommal.
Nem tudtam, hogy vannak barátaid Amalfiban.
Egy kollégám.
Ő is itt nyaral.
Biztos minden rendben?
És ha én kérdeznélek téged?
Az utolsó fizet.
Ne már!
Ne már, te már alapból futottál.
Fura dolog a szüleiddel berúgni.
Az is fura, ha mindenki együtt van.
Elmegyek mosdóba.
Miért léptél le?
Nem bírtam, Vinz.
Annyira féltem, hogy nem leszek jó apa,
hogy végül nem is voltam apa.
Néha én is félek, de nem tűnök el.
És ha akarok valamit, mindent beleadok, ami csak tőlem telhető,
hogy megvalósuljon.
Nem keresek B tervet.
Nagyon hiányoztál.
Nehéz volt.
Tudom.
Szerintem nem tudod.
Valami alkalmazással szerkesztetted a képeket, ugye?
Nem.
Húsz kilót fogytam három hónap alatt.
Azt hittem, talán jobbra fordulhat az életem.
De nem így történt.
Korábban talán ezer ember közül csak egy nézett rám,
de ő aki annak akart, ami igazából voltam.
Ami a teljes én vagyok.
Már bárki lazán rám néz,
de csak azért, mert jól nézek ki.
És a többi nem érdekli őket.
Mint az exem.
Mit csinált?
Megcsalt és kidobott.
Menjünk oda!
De a múlt nem válik köddé.
Nem csak te akarsz elbújni.
Ducibb voltál, az biztos.
De kevésbé is lehettél undok. Ez a megérzésem.
Megvan a száma? Talán…
Soha többé ne csinálj ilyet!
Így már jobb.
Helló!
Nézz át! Csodás boraik vannak.
Gyönyörű ez a hely.
Ravello 2013.
Ezt megiszom.
Bocs, még itt vagyok a barátommal.
Később találkozunk, oké?
Oké, szia!
Gyere.
Szia, Cami! A hétvégén csónakázni megyünk apával. Jössz?
Amúgy nemsokára jövök. Megvagy a vásárlással?
Csatlakozhatok, ha gondolod.
Szia, Kicsim!
Jól hangzik. Később megbeszéljük.
Igazából tovább tart, mint hittük.
Nat felpróbált vagy ezer ruhát,
de egyik sem tetszik neki,
így kicsit nehéz, és kicsit mi is messzire jutottunk.
Szerintem jobb lesz, ha majd otthon találkozunk.
Mit szólsz?
Puszi!
Furio!
Ne maradj le!
Te könnyen beszélsz.
Lőnél egy képet?
Igen, persze.
- Állhatunk itt, jó a fény. - Úgy értettem, hogy te fotózz le engem.
- Ó, szóval hogy én… - Igen.
Persze, lefotózlak.
Lépj hátrébb.
A híd is benne kell legyen.
Függőlegesen, máshogy nem fogom tudni posztolni.
A híd vízszintes, ha függőlegesen csinálom, akkor…
Feküdj a földre.
Szeretnéd, hogy…
- Aha. - Jól van.
Gyönyörű vagy! Tessék.
Ez szörnyű.
Ezt nem tehetem ki!
Akkor csinálj te képet.
Tessék?
Csinálj te képet, ha nem tetszik!
Neked meg mi a bajod?
Sokminden.
A legnagyobb az, hogy bejönnek az ilyen bunkó csajok.
Nem a te hibád. Ez az én problémám.
Mindent megtettem, hogy megkedvelj.
Nézd, mi van rajtam!
Még sosem hordtam ilyen cipőt, és most biciklizéshez hordom őket!
Mindezt egy… ilyen csajért.
- Mi van? - Hé!
- Hagyj békén! - Kirakhatod azt a képet, jó lett.
Te…
Furio, mi van veled?
Kértelek, hogy semmiképp se szúrd el. Holnap lesz az a bulija.
Furio végre összeszedte magát, erre te egy buli miatt aggódsz?
Igen.
Oké.
Ez az, ami elszomorít téged.
Nem törődsz senkivel.
Nat, nem tudom megoldani a problémáidat.
Talán neked többet jelentett az a csók, mint nekem. Mit kezdjek ezzel?
Drágám?
Lucio!
Istenem!
Lemaradtál valami nagyon kellemesről.
De örülök, hogy nem jöttél, mert…
még a leánybúcsúmon sem ittam ennyit.
Nagyon forog velem a világ.
De nem csak én ittam ennyit.
Roberto és Vincenzo is.
És nevettek.
Drágám, hol vagy?
Lucio!
- Furio! - Mi van?
Azt mondta Rebecca, hogy kopj le?
Tudtad, hogy ki lehet találni mit érzel az alapján, hogy ülsz?
Add ide a napszemüveged. Elviszlek valahová.
- Nem, Vinz, ehhez most nincs kedvem. - Na, bízz bennem!
Jó, de előbb átöltözöm. Hülyén érzem magam ezekben a ruhában.
- Mit mondott? - Nem tudom.
Ezt leveszem. Idegesít.
Ne, hagyd! Vedd vissza a szemüveget!
Ha nem kószálsz el mellőlem, nem fogsz nekimenni semminek, hidd el!
Csak minden másra kell koncentrálnod.
Mi az a minden más?
Fu, figyelj, mióta ismerlek,
az a rögeszméd, hogy nem találod az igazit,
mert nem létezik, és csak egy lúzer vagy.
- Ez tény. - Oké.
De hogyan akarod megkeresni őt?
Hogyan? Ahogy mindenki más csinálja.
Pontosan, olyasvalakit keresel, akire jól esik ránézni.
- Akkor mit kéne tennem? - Koncentrálj a többi érzékedre.
A legkönnyebbet kivéve.
Amúgy sem működik a módszered.
Jó, de ne gúnyolódj rajtam!
Óvatosan!
Ne aggódj, két perc, és ott vagyok!
Mit mond neked a lány hangja?
Milyen lány hangja?
Nem érted. Épp arra járt egy gyönyörű hangú lány,
és nem vetted észre.
Tudod, mennyi mindent meg lehet tudni
egy lány hangjából?
Nem.
Sok mindent megérthetsz. Ha dadog, akkor bizonytalan.
A hangjából meg tudod érteni, hogy boldog vagy szomorú.
A hangvételéből megmondhatod, hogy bízhatsz-e benne.
Ha elmondaná, mit érez, anélkül, hogy a megfelelő szavakat keresné…
Nagyon költői, de én nem vagyok ilyen tehetséges. Csak te vagy az.
- De ez nem igaz. - Sziasztok!
Szia!
Hadd adjak egy puszit!
Mondd meg Camillának, hogy a szünet végéig megtarthatja a biciklit!
- A biciklit? - Igen, a bicikli.
Amit a fiúkkal vitt el.
Milyen biciklit?
Ez egy olyan valami, amit nem tudtunk volna együtt csinálni.
- Na és? - Tudtam, hogy rosszul érint majd.
De azért elmondhattad volna.
Basszus, Cami, mondd el! Mert ma ez még csak egy bicikli, holnap valami más lesz.
Mennyit kell még egymásnak kamuznunk?
Igazad van, hibáztam. Elmondhattam volna.
De te meg mindig úgy teszel, mintha minden normális lenne,
amikor nincs minden rendben.
Sajnálom.
Ha együtt akarunk lenni, mindent el kell mondanunk egymásnak.
Igazad van. Mindent el kell mondanunk egymásnak.
Egy egyetemi professzor megkért, hogy legyek mellette tanársegéd.
Hogy kutatást végezzek.
De az még egy évet jelentene Kanadában.
El akartam mondani, esküszöm. Sokszor próbálkoztam,
de annyira örültél, hogy Irene talált neked munkát,
már mindent el is terveztél,
de elfelejtettél megkérdezni tőlem egy teljesen alapvető dolgot.
Hogy mit gondolok róla.
Félsz az elköteleződéstől, Cami?
Egy áldozat nélküli dolog, egy történet anélkül, hogy…
Csak erről beszélsz, mióta itt vagy.
Amíg távkapcsolatban voltunk, minden jól ment és működött, de most…
Egyszerűen nem akarom, hogy minden előre ki legyen találva.
Nem tudom elképzelni magunkat öregen.
Nem akarom tudni, hol leszünk, mit fogunk csinálni.
Mert ez azt jelentené, hogy egy percig sem éltünk igazán,
hogy egy előre megírt úton jártunk,
és nem akarom, hogy ilyen legyen az életem.
Tudod, hogy utálom a váratlan dolgokat.
Parázom tőlük.
De azok legalább arra kényszerítenek, hogy néha irányt válts,
hogy megkérdezd magadtól, mit is akarsz valójában.
Tényleg ezt akarod?
Tényleg a lakástól félsz?
Miért nem mondod el nekem az igazat?
Miért nem mondod el? Félsz tőlem.
„Tudni akarod, hogy mit gondolok? Azt, hogy igazságtalan vagy."
„Már hónapok óta nem csókolóztam, mert…" Nem.
„Aznap éjjel megnyílt a szívem melletted." Nem, ez nem jó.
„Neked minden csak játék." Ez az.
„De ez nem egy játék.”
- „Ez az, amit el akartam mondani.” - Mit akartál elmondani? Semmit.
Semmit, csak Hanst keresem.
- Ő majd később jön. - Oké.
Gyere, főzök egy kávét!
Rendben.
Óvatosan!
Német vagyok, de még a nápolyi kávénál is jobbat tudok készíteni.
Igen.
Hiányzik belőle egy darab.
Boldognak tűnt.
Igen, volt egy barátnője, nos…
Köszönöm.
Egy strandos bulin találkoztak.
És kiköltöztek egy hónapra Berlinbe együtt.
Senki sem tudta megállítani őket.
Még sosem láttam Hanst olyan boldognak.
Aztán egy nap felébredt, és a lány már nem volt ott.
Minden holmija ott volt, de ő maga nem.
Miért ment el?
Azt hitték, ez a nyári varázs lehetne a mindennapi életük része.
De nem így lett.
És attól a naptól kezdve Hans nem osztotta meg a világát senkivel.
Mindig azt mondja, a nyár egy átverés,
amitől jobban néznek ki a dolgok, mint amilyenek valójában.
Hé!
Az én házasságom is egy nyári szerelemmel kezdődött.
De nekünk szerencsénk volt.
Az a nyár még mindig tart.
Már húsz éve.
Érezted már magad elveszettnek, egy kereszteződésnél, tanácstalanul?
Pontosan így érzek most Camillával kapcsolatban.
Ez történik anyád és köztem is.
Szicíliába készültünk, de nagyon aggódott.
Ezért úgy döntöttem, ide jövök Amalfiba.
Meg akartam kérni a kezét.
- El akartad venni anyámat? - Igen.
És itt akartam megkérni.
Azt akartam, hogy veled is megossza ezt a pillanatot.
De hagyjuk is…
Elég a vénemberek összetört szíveiről.
Beszéljünk inkább rólad!
Miért nem bízik bennem senki?
Jobban megértelek, mint hinnéd.
Sok álmod van.
Nekem is sok álmom volt a te korodban.
Sok álmom kellett, hogy feladjam a Vincenzóval való foglalkozás miatt.
de muszáj volt, mert ő a fiam volt.
Ez nálad kicsit más.
Nehéz út Vincenzóval élni.
Az, hogy egy vak emberrel élsz együtt…
nos, kevesen tudnak ilyet tenni.
Nem tudom, én közéjük tartozom-e.
Elég dolgon kellett már keresztülmennie Vincenzónak, amikor az apja elment.
Ha úgy döntesz, hogy vele maradsz,
de aztán mégis úgy döntesz, hogy hátralépsz akármi miatt is,
az olyasvalami lenne, amit nem tudna feldolgozni.
És sokminden megbánását kockáztatnád.
Engedd el az összes kételyed és félelmed. Gyerünk, menni fog!
Ha Vincenzo úgy érzi, nem bízol benne, nem fogsz jutni sehova.
Tudom, hogy nem vagyok jó példa a bizalomra.
Anya vagyok, ez a mentségem.
De ha ti ketten nem bíztok egymásban, minden más szét fog esni.
- Vincenzo! - Lucio!
Azt mondja, búvárkodni mennek.
Búvárkodni?
De menő!
Csodálatos!
Menj!
Na, egyes és kettes vállpánt.
Oké.
Ha anya meglát…
Hát még ha meglát engem!
Szóval, itt van a regulátor.
Add a kezed. Így ni.
Ezt mindig tartsd a szádban, sose engedd el!
- Így? - Igen, így.
Jó. Szóval
- Jól vagy? - Igen.
Igen. De milyen mély?
Nyolc-tíz méter.
Emlékszel, miről beszéltünk?
Hátrabukfenc, bemerülünk a vízbe, és semmi rossz nem fog történni.
- Igen. - Oké.
Tudod mit?
Nem csak anyád gondolná így,
hanem minden más értelmes ember is…
ez egy elég veszélyes dolog.
Pontosan ezért akarom ezt csinálni.
Készen állsz?
A maszkod.
Rendben.
Háromig számolok.
Mehet?
Egy, kettő, három.
Ez elképesztő volt.
Esküszöm.
Hihetetlen csend volt.
És éreztem a tenger nyomását,
és ahogy pörögtek a fokok lefelé…
Mármint, őrület.
- Nem féltél? - Egyáltalán nem.
Vincenzo!
Drágám!
Jól vagy?
Remekül vagyok. Ez az egyik legjobb dolog, amit valaha csináltam, esküszöm.
Egész nap aggódtam.
Megőrültél? Vincenzóval búvárkodsz?
Ne kezdd, anya! Minden okés volt, ne aggódj!
Tudod, hogy mennyire aggódom, hát mégis ezt teszed velem?
De minden jól ment.
Azt akartam, hogy kipróbáljon valami újat.
Vincenzo nem a te fiad. Nem te mondod meg, mi a jó neki.
Igazából senkinek sem kéne, hogy megmondhassa, mi a jó neki.
Ezt később megbeszéljük.
Felelőtlen voltál. Aggódott miattad.
Apa, te is? Extra óvatosak voltunk.
Mi van, ha egyszer kockáztatni akarok?
Nincs semmi gond.
Talán nem azoknak a lelki békéjét kéne kockáztatnod, akik szeretnek téged.
- Lucio döntött mindenki más helyett. - Én döntöttem így, jó?
Nem kell, hogy más döntsön helyettem.
Ugyanúgy, ahogy a szemüveg sem, ami csak arra emlékeztet, hogy mim nincs.
Az a helyzet, hogy sosem fogadtad el, hogy vak vagyok.
És az ajándékaid folyton emlékeztetnek erre.
Szia, Cami!
A mai nap különleges a számomra.
Mert megértettem, milyen fontos szabadnak lenni,
azt tenni, amit akarsz, és nem aggódni azon, hogy mások terhére leszel-e.
Tudom, milyen fontos neked ez az állás,
ezért szeretném, ha elvállalnád.
Mert ezután sok más dolog lesz, amit csinálni akarsz majd,
én pedig csak teher lennék ebben.
Megleszek, mint mindig.
Mindig megtalálom az utamat.
És megszoktam, hogy fájdalmas dolgokba botlok.
Szörnyű vagyok a kapcsolatokban.
Minden kapcsolatom rosszul végződik.
Mindegyik, mindig.
De a te történetednek lehet más a vége.
Te még megmentheted a tiédet.
Húszezer kilométerre egymástól?
Tudod, milyen nehéz?
Mindent megtettem Camilláért, amit csak lehetett, de hiába.
Hol találok még egy ilyen lányt?
Fu, figyelsz rám?
Vinz, mit tudok én?
Semmit sem tudok a kapcsolatokról.
Kérek tőled tanácsot a jogsival kapcsolatban?
Nem. Akkor te meg miért kérsz tőlem szerelmi tanácsot?
Annyit tudok, hogy ha az együtt töltött napokat megszámolom,
az összesen egy hónap lenne, ami nem sok.
Mármint,
nekem az sok, azért még fizetnék is,
de normális embereknél ez rövid idő.
Adj magatoknak időt!
Ismerkedj meg vele aggódás nélkül, ne siess, ne tervezz semmit!
Vinz, ideg leszel, ha valaki aggódik, mert vízbe ugrasz egy szikláról,
vagy aggódik, mert nem veszed fel a telefont.
Bár lenne itt nekem valakim, aki aggódik minden hülyeségemért!
Szerencsés vagy.
Magamra hagynál egy percre, Fu?
Hé!
Köszönöm.
Jól van, kisasszony?
Igen, köszönöm.
Ne kelljen aggódjak maga miatt, maga annyi idős, mint az unokahúgom.
Mit csinál itt egyedül?
És Ön?
Én vagyok, aki bevilágítja Amalfi.
Ötven éve vagyok villanyszerelő.
De nem hiszem, hogy akármilyen villanyszerelő képes lenne
a maga bizonyosan ragyogó mosolyát előhozni.
68 LIKE, 6 KOMMENT
44 LIKE, 3 KOMMENT
Hát jó.
Összességében ez egy jó nyaralás volt.
Vincenzo és Camilla ok nélkül szakítani akarnak,
Irene és Lucio utálják egymást,
és te felbéreltél egy gyilkost, hogy eltegye Hanst láb alól.
De ami engem illet,
meglepi, senki sem érdeklődött irántam.
Tudod, mi lett volna az igazi meglepetés?
- Mi? - Az, ha képes lettél volna megenni
azt a rákot normálisan, mármint, mit ez?
Ne haragudj a késésért.
Maradok egy plusz órát, kitakarítom a konyhát.
Te döntesz, én nem bánom. Nagyon sajnálom.
Kérlek, ne vágj ilyen arcot! Tudom, hogy mérges vagy.
- Menj. - Köszönöm.
Milyen volt, srácok? Ízlett?
Kértek még egyet?
Minden rendben?
Várj, hadd találjam ki.
Hazudsz, amikor rágod a körmöd,
sok olyan viccet mesélsz, amit az emberek nem is értenek…
- És egy aranyhal a háziállatod. - Mi?
Semmit.
Ezek a barátom szuperképességei. Nekem nincsenek…
A francba! Én csak…
- Semmi gond. - Én…
Egyikben sincs igazad.
De megpróbálhatod újra, ha szeretnéd.
Anna vagyok.
Én Furio.
Szia! Tudom, késő van, de sokat gondolkodtam ezen.
Kijönne éjfélkor a térre? Kérlek.
Várni foglak.
Nem én voltam.
Istenem.
Elment az áram. A kapcsoló a pincében van.
Ne ess le a lépcsőn.
- Te nem jössz? - Nem.
Szerintem jobb lenne, ha vele mennél.
- Rendben. - Csinálj fényt!
Akkor várj meg!
Istenem, úgy izgulok!
Ne aggódj!
Ott sincs áram?
Az egész városban kiment a villany.
Áramszünet van.
- Vinz! - Cami!
Elment az áram?
Találd ki, ki volt az!
Most kvittek vagyunk.
Meg akarom mutatni, hogy bízom benned.
- Gyere! - Hova?
Ahová a többiekkel bicikliztem.
De azt mondtad, veszélyes az út.
Tudom.
Gyere!
Megkaphatom a felét?
Hogy találtál meg?
Megvannak a megbízható forrásaim.
Egy furi, göndör hajú srác?
Vigyázz, hova lépsz! Ne maradj le!
Nem azon a bulin kéne lenned?
De.
De kezdek rájönni, mi a fontosabb nekem.
Óvatosan, itt szűkül az út.
Hallgasd a tengert!
Mit csinálsz?
Szeretlek.
Én is szeretlek.
De én jobban szeretlek téged.
Kizárt.
- Én szeretlek jobban. - Nem.
De.
- Nem a nyelv hosszúsága a lényeg, hanem… - Furio!
Szia, anya!
Elhinnéd, ha azt mondanám, van valami, amit nem tudsz rólam?
Néha készítek felvételeket, hogy legyenek emlékeim,
hogy bármikor meghallgassam őket,
és sosem veszed észre, hogy ilyenkor lopok kicsit a hangodból.
Tessék, most már majdnem mindent tudsz rólam.
Érezted már magad elveszettnek, egy kereszteződésnél, tanácstalanul?
Pontosan így érzek Camillával kapcsolatban.
Ez történik anyád és köztem is.
Szicíliába készültünk, de nagyon aggódott.
Ezért úgy döntöttem, idejövök Amalfiba.
Meg akartam kérni a kezét.
- El akartad venni anyámat? - Igen.
És itt akartam megkérni.
Azt akartam, hogy veled is megossza ezt a pillanatot.
Még valami.
Én sem vagyok jó a kapcsolatokban.
De ez nem azt jelenti, hogy rosszul vagyunk bekötve.
Még csak nem is vagyok jó a tanácsadásban,
szóval most, hogy mégis csinálom, érzem a felelősség súlyát.
De úgy érzem, te egy kifogásra vársz,
ami miatt nem kell majd új életet kezdened.
Mert az új dolgok ijesztőek,
de nem apa miatt… amiatt, hogy amid most Lucióval van,
az túl hatalmasnak érződik számodra
így inkább próbálod nem belevetni magad.
Ezért fordítod el a fejed, látva, hogy mit hagytál hátra,
ahelyett, hogy hagynád, hogy meglepjen téged a jövő.
Szeretlek, Anya.
HAZAMEGYEK. ITT HAGYOM A KOCSIT. MEGOLDOM. LUCIO.
- Irene! - Roberto!
Nem tudod, mikor indul a következő komp Amalfiból?
Nem tudom.
Miért nem jössz el velünk Caprira a hétvégén?
Csak én, Vincenzo és te.
Várj!
Nem jöhetsz ide csak úgy, és ronthatsz el mindent.
Nem tagadom meg magamtól azt, hogy megkérdezzem, megérte-e újra megpróbálni,
de nem fogok visszamenni.
A múltnak a múltban kell maradnia.
Nem lehet tíz évet egy hét alatt kitörölni. Kérlek.
Tudod, mit?
Azt hittem, nem vagyok rá képes.
Hogy nem tudlak boldoggá tenni.
Aztán jött valaki, és ráébresztett, hogy nem is vagyok olyan rossz,
hogy nem mindig velem van a baj,
és hogy együtt mindenre van megoldás.
Most, hogy 50 éves vagyok, megpróbálhatnék boldog lenni.
- Ne haragudj, mennem kell. - Majd én elviszlek.
Gyorsabban! Mindjárt indul a komp!
Irene!
Sok szerencsét!
A jegyét, kérem.
- Sajnos nincs jegyem. Engedjen fel! - Nem lehet.
Engedjen át, sürgős! Bent fizetnék! Lucio!
- Azt mondtam, kérem engedjen be! Lucio! - Nem lehet!
Lucio, drágám!
Ma reggel, mikor felébredtem, és te nem voltál ott, én…
Mi volt az a sor?
Bárcsak a mindennapi életünk része lenne,
hogy együtt ébredünk.
Én is ezt szeretném.
- Hölgyem! - Én is ezt szeretném.
- Hölgyem! - Igen?
Meg kell kérnem, hogy jöjjön velem.
Ne aggódjon, elintézem.
Hölgyem!
Kérem, hagyja el a hajót!
Hagyd már abba!
Istenem, de abszurd.
- Van lépcső valahol. - Tudom.
Nem lett volna jobb felöltözni?
De, ez igazából egy elég szar ötlet.
Óvatosan!
- Megsérültél? - Majdnem megöltem magam.
- Eltűnt a rák? - A rák? Hogyhogy?
A szobor.
Mi ez?
Azt hiszem, valaki elcserélte valami hasznosabbra.
Például mire?
Repülőjegyekre Kanadába.
Egy odaútra szól, neked.
Furio!
- Készen állsz? Mondd, hogy mikor! - Én… igen.
Jól van. Menj!
Jó. Tedd fel a lábad!
Ne félj, megy magától.
Oké.
- Így, ugye? - Oké.
Kicsim, elvesztetted az egyensúlyod.
Tartsd egyenesen a hátad!
Egyenesen ide, minden súly legyen az ülésen.
- Oké. - Oké.
- Sose engedd el! - Megvan.
Minden okés, tiszta a terep.
- Készen állsz? - Igen.
- Akkor elengedem. - Ne, Cami! Várj!
- Oké, menni fog! - Hajrá!
- Óvatosan, balra van egy sövény. - Oké.
Oké, fék.
Próbálj meg egyedül visszajönni!
Fordulj még tovább! Jobbra van egy fal.
Oké.
Menj! Gyere ide!
Egyenesen előre!
Csak így tovább!
- Így? - Gyere!
- Kanadába mész? - Igen.
Csak egy kis víz lesz közöttünk.
Hogy érted?
- Mikor jössz vissza? - Nem tudom, majd meglátjuk.
Nem változott a terv, Vancouverben hideg van.
Nagyon örülök nekik igazából.
Örülök nektek. Bocsi…
Nem érzem jól magam.
- Ó! - Mit mondtam?
Már megint?
Jöhet megint a Heimlich-fogás.
A feliratot fordította: ABD Production