Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PRESENTERER
Mamma Irene ringer.
-Hei, mamma. -Hei, kjære. Er du fremme?
Ikke ennå. Vi skal hente Cami på flyplassen, så kommer vi hjem.
Går det bra?
Ikke kjør for fort.
Mamma, vi er på en hydrofoilbåt.
Beklager, jeg trodde dere kjørte.
Hva med deg?
Det går bra. Er du bekymret for meg nå?
Du er med en mann. Det er ti år siden sist.
Vi var jo på ferie sammen i fjor også.
Faktisk traff du ham da vi var på ferie sammen i fjor.
Samme det. Si hei til Camilla og de andre.
-Vær forsiktig. Ring meg. -Ok.
-Ha det. -Ha det, mamma.
Sønnen din har rett.
Denne ferien er en test for oss, eller hva?
Det er Vincenzos første tur uten meg.
Men enda viktigere, din første tur uten ham.
Hva med litt scialatielli all'Amalfitana i stedet for å dra til Sicilia?
Hør her, jeg gjør det ikke for deg.
Jeg har aldri likt planlagte ferier.
Jeg kan ikke tro det.
Jeg kan ikke tro at vi faktisk er her.
-Herregud. La oss dra. -Vi klarte det.
Det går bra, ok?
Du har i det minste kjæreste.
Jeg er alene, tusen kilometer hjemmefra, som en gullfisk i havet.
Jeg er omringet av haier.
Hva er det?
-Jeg er litt redd. -Hvorfor det?
Hva om det er annerledes?
Hva om noe har endret seg?
Ett år fra hverandre er lenge.
Feit mann med barnevogn.
Nonner. En pen rødhåret jente.
-Hvor? -Det er ikke henne, Vinz.
Rolig, du er altfor anspent.
Det er en taktisk feil å vise så mye entusiasme.
Hvem bryr seg om taktikk? Vet du ikke hvorfor jeg ba henne bo med meg?
Er du dum?
Det tar knekken på ethvert forhold. Alle sier det.
Fordi de ikke har møtt en jente som Camilla.
Hva vet du om å bo sammen?
Ingenting. Denne ferien blir en test.
-En test. -En test.
Krøller…
-Cami! Hei! -Kjære! Hei!
-Jeg har savnet deg. -Jeg har savnet deg også.
Hei.
-Dette er Nathalie. Vincenzo. -Hei.
-Vincenzo.
Og jeg heter Furio.
Vennen til… Vincenzos venn. Der er possessivet.
Du er Nat, Camillas romkamerat.
-Ja. Du snakker ganske bra engelsk. -Takk.
Det er bra. Jeg var redd for
at jeg kun måtte snakke italiensk.
Jeg øvde på vei hit.
Og Cami har fortalt så mye om deg.
Jeg snakker også italiensk. Jeg studerer det på universitetet.
-Hei. -Du snakker det bedre enn meg.
Uansett, hyggelig å møte deg.
Det er så hyggelig å møte noen av andre kjønn om sommeren,
-jenter også. -Ha det.
Kanskje engelsk hadde vært bedre.
Men noe klikket.
-La meg snakke med henne… -Virkelig?
-Jeg har savnet deg. -Jeg har savnet deg også.
Jeg tullet ikke.
Jeg mener det, la meg vise deg.
Takk, ha en fin dag.
-Ha det. -Takk.
Ok, hvor er ananaspizzaen min?
Dra tilbake, nå.
-Jeg tuller. Jeg bare tullet. -Det er ikke morsomt.
Det var en spøk.
Kom igjen, Vinz. La oss gå.
La oss gå!
Vi er nesten fremme.
-Endelig. -Vi skal spise nå, ja?
Vi gikk opp 800 trinn…
Vi er fremme.
Se hvor flott det er.
Herregud.
Se på utsikten!
Jøss, ikke verst, Vincenzino.
Jeg kan ikke tro det. Det er fantastisk.
Se på dette.
Jøss.
Det er sprøtt.
Vinz, kan du spørre om faren din vil adoptere meg? Eller gi meg sponsoravtale?
Kom inn og se.
Kom inn, folkens. Dette er stua.
Her er spisestuen. Toalettet er til høyre der nede.
Soverom er der borte.
-Og hvem er det på maleriet? -Det?
-Ja. -Det er faren min.
Dere har samme nese.
Det burde være et skap med to hyller
-med en gullkrabbe oppå. -Jeg skjønner.
Ikke rør den. Den er faren min sin. Den er verdt mye penger.
-Forstått? -Ja.
-Du tar på den, gjør du ikke? -Nei.
Cami og jeg sover der.
Furio, du og Nathalie kan sove her. Det er to enkeltsenger.
Vent.
Må jeg sove sammen med ham?
Det sa du med både spenning og skrekk i stemmen.
Hør nøye etter.
Om du ser på meg når jeg dusjer eller kler av meg,
dreper jeg deg.
-Det var visst kun skrekk. -Dette blir en flott ferie.
Kom, la meg vise deg byen.
Det er fantastisk her.
Dette er ingenting.
-Takk. -Salvato.
-Hei, Vince. Er det deg? -Hei.
Dette er Camilla.
Hei, Camilla, hyggelig.
-Pen, men mest av alt, heldig. -Bra mann.
-Fremfor alt heldig. -Akkurat.
-Takk. -Ha det.
-Vincenzo, lenge siden sist. Velkommen. -Takk.
-Hei, Vince! -De har bøffelmozzarella.
Hei.
-Og hvem er denne pene jenta? -Det er kjæresten min.
Introduserer du henne sånn uten å si noe først?
Du er så vakker.
-Bare hyggelig. -Gleden er på min side.
Gennaro, kom hit, Vincenzo er her.
-Hvordan går det? -Det går bra. Og deg?
-Det går bra. -Ha det, Gennaro.
-De er så hyggelige. -Det er de.
Kom, la meg vise deg et spesielt sted.
-Denne er vakker. -La meg kjenne på den.
-Jøss, den er vakker. -Ikke sant?
Stoffet er så lett.
Ok, jeg tar den.
-Jeg tror jeg vil gå med den i kveld. -God idé.
Jeg kan ikke tro at det ikke er et ledig rom i hele Amalfi.
Nok. Finner vi ikke et rom, sover jeg her.
Jeg vet om et mer komfortabelt sted enn trappen.
Hvor da?
Det går ikke.
-Får du sove? -Ja.
Det var rett før.
Vi har i det minste femstjerners utsikt.
Første gang jeg sov i en bil,
var på 90-tallet tror jeg, etter en konsert.
Jeg husker også første gang jeg sov i en bil.
I Korsika, i en 2CV.
Setene kunne ikke legges ned.
Men kjæresten min var fornøyd.
Så du var ikke alene? Du hadde en jente med deg.
-Retroaktiv sjalusi? -Nei.
-Hva het hun? -Paola.
Du husker det.
Kom igjen, jeg var 20, som Vincenzo.
Nei, ikke Vincenzo. Ikke snakk om det nå.
Du i 2CV-en din med Paola,
han med Camilla i sengen han ble unnfanget i.
Herregud, nå får jeg aldri sove.
Det er informasjon jeg kunne vært foruten.
-God natt. -Retroaktiv sjalusi?
-Hva er det? -Hva da?
-Det. -Denne?
Ja.
Det er en fløyte. Den var bestefar sin. Han vet om den allerede.
Bestefar hadde den den dagen han møtte bestemor.
Han ga den til faren min, som møtte mamma.
Den inneholder sikkelet til tre generasjoner badevakter.
-Vil du blåse i den? -Nei, ekkelt.
Vinz, det er en ekkel fyr som stirrer på meg.
Hvor?
Han kommer mot oss nå.
Vinz! Hvordan går det?
Hei! Bra, og med deg?
-Bra. -Folkens, hils på Hans.
Han er broren jeg aldri hadde.
Jeg er broren som snart blir adoptert.
-Hyggelig. -Det samme.
Vi har tilbrakt hver sommer sammen her siden vi var barn.
Camilla, kjæresten min.
-Hyggelig. -Det samme.
Nathalie.
-Nathalie. -Hans.
Vil du ta en drink?
-Ja. -Kom igjen.
Lag litt lyd!
Er du sikker?
Vi har forberedt oss i ukevis. Du husker vel melodien?
Ja, selvsagt. Men fokuser nå. Vi skal rocke!
-Hva gjør han? -Vinz.
-Jeg venter nede. -Hvor i helvete skal du?
-De krangler om mikrofonen. -Jeg kan ikke synge.
En applaus for?
Vincenzo.
Heia!
Jeg kan teksten utenat på denne sangen.
Det er en sang jeg har hørt på i hele år
mens kjæresten min var i Canada.
Camilla, jeg er glad du er tilbake.
Jeg kan ikke tro at han gjør dette.
Ikke jeg heller.
-Det er Camilla. Det er henne. -Slutt.
Stopp, er du snill.
Alle dine tanker, alle dine bevegelser
All din stillhet Mer og mer for hver eneste dag
Jeg finner i alt du gjør Jeg ser i alt du er
Jenta jeg alltid har drømt om
Og hele verden er mer fargerik
Dette er Camilla.
Det er ingen kamp når du er her
Er den hans?
-Du er perfekt, takk gud for at du er her -Han beviser virkelig kjærligheten sin.
Jeg åpner armene mot himmelen og tenker
-Du er den vakreste i verden -Det er deg, Cami.
Du er den vakreste for meg
-Takk. -Bravo, Vinz.
Den var til Camilla. Cami, jeg elsker deg.
-Takk, alle sammen. -Heia Vinz!
Det jeg ikke forstår er
at selv den største taperen kan få noe på sosiale medier.
-Hva gjør jeg feil? -Kan jeg se?
Du mangler appell.
Appell.
Eksen min sa det samme.
Hvor lenge hadde dere vært sammen?
Vi hadde én date.
Er det det lengste forholdet du har hatt?
Du skjønner visst ikke.
Foran deg er det noen som aldri har blitt elsket.
Men som har veldig mye kjærlighet å gi.
Til Rebecca?
Nei.
Alle ser på henne, men hun ser ikke på noen.
Og dette er Lucio, partneren min.
-Hei, hyggelig. -Hyggelig.
Så dere sov i bilen?
Det var sent, vi ville ikke plage dere.
Plage oss? Du bor her.
Du har jo et rom her.
Jaså? Å ja, det rommet.
Det er flott.
Det er bare… Vincenzo kan ikke vite at jeg er her.
-Går det bra med Hans? -Ja.
Han er i Cala Ventresca med Vincenzo og de andre.
Det er fint i Cala Ventresca.
-Men er det ikke steinete vei der? -Jo.
Men…
Irene, ikke vær bekymret.
Enda én.
Det er åpent nå.
Dette er så vanskelig. Senk hodet.
Gå ned, bli nede. Ok, fortsett.
Når noen snakker piss, sier du: "Bah…"
-Forstått? -Bah…
Hun lærer i det minste fort.
-Cami. -Beklager, du har rett.
Se, vi trenger ikke å stupe.
Hvorfor ikke bli med dem?
Det er fullt av steiner her. Det er én til venstre og én til høyre.
Jeg vet ikke. Etter min mening
er det bedre å la det være. La oss gå dit.
-Er det klart foran meg? -Ja. Hvordan det?
-Er du klar? -Hva?
-Kom igjen! -Nei!
Er du sprø? Hva om det var noe under vannet?
Jeg vil gjøre alt med deg.
Se opp!
Hva gjør du?
Hei, Nat! Hvorfor går du i T-skjorte?
Vi er ved kysten, ikke i Canada.
Det er bedre med T-skjorte.
Det hjelper mot solen og manetene.
-Er det maneter her? -Hvem vet?
Helvete!
Jeg er allergisk mot maneter.
Du kunne ha nevnt det.
Klar?
Ja.
Jeg har nyheter…
Her.
-Takk. -Bare hyggelig.
Hva? Tuller du?
Nei.
Jeg fikk e-posten i morges.
Kom igjen, du ble tilbudt jobb som amanuensis.
Cami, det er utrolig.
Ja, men det betyr enda et år i Canada.
Ja, men det er en flott mulighet.
Ja, veldig flott.
Spesielt med tanke på å rote ting til enda mer.
Dette stedet og Brigitte fikk meg til å slå meg til ro.
Den sommeren endret livet mitt. Den rystet meg.
Var det ikke samme året vi møtte Irene og Roberto?
Jo, det stemmer.
Hvordan går det med Vincenzo?
Han har blitt voksen.
Husker du når han og Hans holdt seg nær oss?
-De var ganske irriterende. -Ja, som små kyllinger.
Roberto sa alltid det når de ikke turte å gå langt. Hva var det?
Nei, hvis de gikk for langt, ville de bli til varulver.
Du har et fint hus.
Du snakker tysk.
Det er fortsatt mye du ikke vet om meg.
Han sa det var et fint hus.
Takk.
Du skulle sett det for 20 år siden. Det var falleferdig.
Husker du det?
-Vi kunne ikke ha fikset det -Utrolig.
om det ikke var for Irene og Roberto.
Akkurat.
Roberto igjen.
Kommer du inn, dreper jeg deg, Furio.
Vi kommer for sent til festen.
Ja.
Fem minutter.
-Liker du deg her? -Det er flott.
De har hengt opp lys her.
-Cami, ser du hvor vakkert det er? -Se, så vakkert.
Se, limoncello-shots.
Vinz. Unnskyld oss.
Vent…
Hvordan i helvete gjør du dette?
Det er vanskeligere å gå på høye hæler enn å vokse en bjørn.
For en rar metafor.
-Vel, ok. Prøv dette. -Ok.
Ta små skritt og ikke bøy knærne for mye.
Ok.
Ja. Nei.
Det fungerer ikke.
La oss kjøpe noen sandaler.
Er det sånn du vekker folk? Ditt tomathode.
Ikke kall meg et tomathode. Jeg er eldre enn deg.
Stopp, ditt mozzarellahode!
Gi meg pinnen, ditt tomathode.
Hei, Hans, stiltipsene dine gir resultater på profilen min.
Ser du?
Men hva sa jeg?
Hva sa du?
Ingen røde shorts.
-Aldri. -Aldri.
REBECCA HAR GODTATT VENNEFORESPØRSELEN DIN
Hans, jeg elsker deg.
-Hva skjedde? -Rebecca lot meg følge henne.
Flott.
Ja, flott, men nå trenger jeg en bra replikk.
-Jeg må skrive noe til henne… -Ja.
Ja, men vet du hvor mange som tekster Rebecca på én dag?
-Hvor mange? -Mange.
Mange.
Så hvordan kan du være bedre enn så mange?
Jeg dreper de andre.
Nei.
Du må si noe ingen har sagt til henne før.
"Jeg vil bli far til dine barn."
Sov på det.
-Nei takk. -Kom igjen.
-Er du varm? -Nei.
-Jeg trenger ikke noe. -Sikker?
-Vil du ta et bilde? -Nei.
-Vi gjør det sammen. -Er dere sammen?
-Nei. -Vil du ta bilde med henne?
Ja. Gjør vi det, går han.
Takk.
Smil, folkens.
Se på meg.
Jeg skriver det ut for deg, bare et øyeblikk.
-Vær så god. -Tusen takk.
Takk. Ha det.
Kan jeg se det?
Nei, det er uklart.
-"Det er…" -Uklart.
-Vet du hva dette er? -Dukker.
Dukker, ja.
-Gi meg pinnen. -Nei!
Det er vakkert å se så mange forelskede jenter.
Jeg er eldre enn deg.
Vil dere vite hva fremtiden bringer i kjærlighetslivet?
Nei takk.
Det koster kun fem euro.
Kanskje det er bra. Greit.
Greit.
La oss se hva kortene sier.
-Vær så god. -Her.
Helvete.
-Døden. -Heldig som vanlig.
Nei, kortet betyr kun at det blir en stor endring.
En positiv én?
Det vet jeg ikke.
Og kan du fortelle oss hvor vi er om noen måneder?
Klart jeg kan.
Langt unna.
Veldig langt.
Jeg tror hun ser fortiden, ikke fremtiden.
Liker du Hans?
Furio…
Og du ødela det. Er du fornøyd nå?
Var det meg?
Det er ikke en dårlig ting. Han er en bra fyr.
Du liker ham.
Denne sommeren
skulle kjæresten min også være med.
Men kjærlighetshistorien min er en dårlig historie…
Hvis du var Rebecca,
ville du datet
-Hva? -noen som meg?
Jeg vet ikke.
Jeg er ikke Rebecca.
Men det er verdt å bli kjent med deg.
Ser du, hvis du prøver, kan du faktisk si noe fint.
Ikke bli vant til det.
-Hva? -Ikke bli vant til det.
Du tok på deg T-skjorten min.
-Får jeg ikke lov? -Selvsagt.
-Cami? -Ja?
-Jeg har skaffet jobb på et callsenter. -Hva?
Har du skaffet deg jobb?
-Ja. -Du sa ikke noe.
Det skulle være en overraskelse.
Jeg vet det ikke er en drømmejobb,
men vi har råd til et lite hus.
Jeg sa det til mamma, og hun har betalt depositumet.
Så hvis vi vil,
kan vi flytte inn neste måned.
Det er fint.
Vi må ta igjen det tapte.
Hva har jeg gjort?
Men det er ikke normalt…
Det er ikke normalt. Det er sommer. Ikke be om å sove med meg fordi det er kaldt.
Det er kaldt.
Jeg kjenner trekken.
Ikke spør.
La oss bare si at Furio har altfor mye kjærlighet å gi.
Hvorfor det uttrykket?
Alt ordner seg.
SOLNEDGANG
Familiens hjem?
Seriøst?
Enkelte er født heldige, Nat.
Tror du Rebecca vil date deg på grunn av det tullet du legger ut?
Nei.
-Har dere sett Vincenzo? -Nei, hvordan det?
Han har vært borte i en time og la igjen mobilen.
Cami. Slapp av.
Han tar nok bilder av utsikten i Amalfi.
Furio.
Ser du ham?
Nei.
Hva gjør vi nå?
Jeg vet ikke.
Jeg hadde glemt hvor fint det var å våkne opp med noen ved sin side.
Hvis vi vil,
kan dette bli hverdagen vår.
-Å konstant være på ferie? -Nei.
Vi kan slutte å treffes bare i helgene.
Kanskje uten barn som sover ved siden av.
Vincenzo kan ta vare på seg selv nå.
Du må tenke på deg selv.
På oss.
Vil du bo sammen?
Du skjønner, Irene,
da jeg møtte deg,
innså jeg at det fortsatt er én ting som kan overraske meg.
Hverdagslivet.
Og jeg som pleide å være så redd.
Mye mer enn du er nå.
-Hei, Cami. -Jeg vet at du er på Sicilia,
så jeg vil ikke bekymre deg,
men Vinz dro tidlig i morges og har ikke kommet tilbake.
Beklager, kan du forklare det til meg?
Vi finner ham ikke…
Hva mener du? Vincenzo.
-Jeg er rådløs. -Jeg kommer, jeg er i Amalfi.
Vinz! Vincenzo!
-Har du sett ham? -Nei.
-Hva mener du med "nei"? -Hva gjør vi nå?
Vi går hver vår vei, ok?
Ja.
Jeg går denne veien.
-Jeg føler meg ikke bra. -Vinz.
La meg få deres oppmerksomhet. En blind gutt er savnet.
Han heter Vincenzo. Han har brunt hår
og går i hvit skjorte og med solbriller.
Hvis dere vet noe, kom til havnen.
Vincenzo!
Vincenzo.
Vincenzo!
Ingenting her heller.
Vincenzo!
Å, kjære.
-Herregud. -Hva gjør du her?
-Vi var bekymret. -Hvor har du vært?
Du også? Ingenting skjedde.
Hvorfor er du ikke på Sicilia med Lucio?
-Han leter også etter deg. -Lucio også?
Vi var livredde.
Hvorfor ringte du meg ikke? Du har nummeret mitt.
Herregud, jeg hadde funnet veien.
Det hadde tatt lenger tid, men jeg hadde kommet meg hjem.
-Jeg tok med mobilen din. -Akkurat.
Her, det skulle være en overraskelse.
Nei, la ham gå.
Han vil bare føle seg verre.
Hvorfor er han sånn?
Hvorfor kan jeg ikke ha en helvetes normal ferie
uten at alle bekymrer seg for meg?
Det er det første banneordet jeg har hørt fra deg siden jeg ble kjent med deg.
Går det bra?
Du også? Jeg har det bra, ok? Slutt å spørre meg om det.
Du vet hvordan moren din er.
Hun våkner om morgenen, leser horoskopet,
og står det "mulig tilbakeslag", får hun panikk.
Jeg forventer dette av moren min, men ikke Camilla.
Jeg kan ikke ha en jente som ringer politiet når jeg er borte i ti minutter.
Hei, Vi…
Visste du at hjertet til en blåhval
kan veie opptil 200 kilo?
Er det relevant?
Nei. Jeg bare distraherer deg.
Kan du være forsiktig? Du skremmer meg. Du skjærer deg.
Hadde du sagt "la meg gjøre det", hadde du vært eplet nå.
Jeg forstår henne.
Da jeg møtte deg, trengte jeg tid til å forstå hvordan jeg skulle takle det.
Gi henne tid.
Hvorfor spiser du ikke middag med henne? La oss dra ut med Hans.
Du sier ikke bare tull.
Vinz, hjertet mitt er like stort som en blåhvals.
-Det blir 50 euro. -Ta denne.
-Traff jeg deg? -Du traff meg.
Jeg har ventet på denne dagen hele mitt liv.
Dagen den stygge andungen ble til en flott svane.
Jeg har alltid visst det.
Jeg har aldri tvilt på mitt estetiske potensial, ikke et sekund.
Jeg visste at på et øyeblikk
ville kroppen min bli til føde for vellystige kvinner,
gourmetmat for deres umettelige seksuelle appetitt.
Men jeg føler meg som en idiot i dette.
Jeg er glad du sa det.
Gepardstilen kler deg ikke…
Denne.
Og fjern fløyten.
-…og én dag… -Nei, vent…
-Han reiste seg og… -Ja, og treet knakk,
så han satt fast i timevis med ett bein nede og ett oppe.
-Så lenge? -Ja!
-Hva? Hvorfor det? -Nei. Fordi.
-Hva? -Rebecca kommer,
og jeg svetter melonvodka.
Hva skal jeg gjøre?
-Gå. -Skal jeg gå?
-Ja. -Gå.
Jeg later som jeg snakker i mobilen mens jeg går nærmere.
-Funker det? -Ja.
Nat, gi meg mobilen din så jeg ser rikere ut.
-Hva? -Gi meg mobilen din.
-Takk. -Hva er dette?
Jeg fant det på nattbordet til faren hans.
-Jeg legger det tilbake. -Furio!
La oss danse.
-Nei. -Hvorfor ikke? Bare én dans.
-Fordi bråkmakere forårsaker trøbbel. -Hva?
Bråkmakere forårsaker trøbbel.
Det er bare noe noen sa en gang om godteri…
Stol på meg. Kom igjen.
-Kom igjen, bare én dans. -Ok.
-Avtale? -Avtale.
Hei, unnskyld meg…
Det føles som om vi er på restaurant.
Du er forutinntatt, det teller ikke.
Hør her, Vinz.
Jeg har villet si noe.
Jeg har…
Er det noen som synger i hagen?
Jeg tror det.
Gå til neste vers. Gratulerer med dagen!
-Gratulerer med dagen, Francesco! -Gratulerer med dagen!
Takk. Det er Vincenzo.
Vincenzo.
-Hva i helvete? -Gratulerer, Vinz.
-Takk. -Gratulerer med dagen.
Takk, alle sammen.
-Takk. -Gratulerer med dagen!
Spill noe! Jeg brakte hele klubben til deg.
Gratulerer med dagen, Vinz.
Takk, alle sammen!
Og det er gjort.
Utrolig.
Nat, ta et kakestykke, den er god.
-Beklager. -Smiler du?
Så du vil ha krig?
-Du begynte! -Nei! Ok, jeg gir opp.
Gir du opp?
Jeg har ikke kjæreste.
Jeg har ikke jobb.
Jeg bor hos foreldrene mine.
Jeg er her, og drømmene mine er der.
I midten er det hvitglødende lava, som i Ringenes herre.
Men du har ikke ringen, Vinz, for du er ikke Frodo.
Nei.
-Nei. -Og jeg er ikke Gandalv.
-Selvfølgelig ikke. -Vel, han, hun…
Fu, hør på meg.
Vi finner ringen sammen, ok?
-Takk. -Bare hyggelig.
Du gjorde ikke det.
Greit.
Folkens.
Kom igjen, våkne.
Våkne, på tide å dra på stranden. Kom igjen, opp med dere.
Kom igjen, folkens.
-Kom igjen. -Pappa.
Jeg visste ikke at du skulle komme.
Gratulerer med dagen, Vincenzino.
Takk.
La meg introdusere deg for Camilla. Cami!
Ja.
Hei, hyggelig å møte deg. Camilla.
Hun er sprø som valgte å holde ut med meg.
Og jeg er en elendig far som prøver å gjøre det godt igjen.
Roberto.
Irene. Jeg ville overraske Vincenzo.
Du overrasket alle, tror jeg.
Dette er Lucio, partneren min.
"Partner" får meg til å høres gammel og umandig ut, men det går bra.
-Hyggelig å møte deg. -Hei.
La meg koke litt kaffe til dere.
-Gratulerer med dagen, kjære. -Takk, mamma.
Lucio og jeg har en gave til deg.
Virkelig?
Jeg kjenner at det er sko.
Det er tøysko.
Jeg har også en gave.
-Men du ga meg huset allerede. -Åpne den.
-Hva er dette? -Smartbriller.
De gjør livet enklere.
De ser farger og leser tekst…
Og de er komfortable. Bra på stranden.
Ja.
Kan vi ikke dra på båttur sammen?
Er dette riktig vei?
Jeg aner ikke.
Jeg følger bare
-instinktet mitt. -Ok.
Vil du prøve?
-Ja, la meg prøve. -Ok.
-Hvor kjører vi? -Rett frem.
-Rett frem. Ingen svinger. -Du kan svinge.
-Litt til venstre, litt til høyre. -Tilfeldig, nettopp.
Se opp, et trafikklys!
-Vær seriøs. -Jeg er det.
Ikke kjør for fort. Hvem jager vi, Vinz?
En skål for disse flotte vennene.
-Skål! -Skål!
Vinz, for dine 20 år.
Og dine også, de er ikke over ennå.
Du slipper ikke unna. Jeg vil ha en tale.
Ok, en skål
for alle de tilfeldige togene du tar, som leder deg til nye steder.
-Skål! -Skål!
Og for de som sender deg til feil stasjon.
En skål for Furio også,
for Rebecca bestemte seg endelig for å møte ham.
Tuller du?
Jeg inviterte henne på middag. Hun sa ja.
Kan du holde denne litt?
Ja.
Hoppet han?
Heia Furio!
Bravo!
Fortell meg om Hans.
Jeg så dere i morges i boblebadet.
-Kysset dere? -Ja.
Men det var et sånt kyss som skjer etter tre drinker.
Det betyr ingenting for ham, så…
Jeg ser deg.
Vær ærlig. Fra én til fem stjerner, hvordan vil du rangere meg?
Jeg vet ikke. Du er ikke et hotell.
Ja, men se på meg. Tenker du
"sexy, jeg ville ridd ham hele natten",
"søt, gleder meg til å introdusere ham for bestemor"
eller "hvilken unnskyldning for å stikke av?"
Furio, hør her, pust dypt.
Hvem av de tre?
Kan jeg fortelle deg noe? Fløyten din var veldig kul.
-Virkelig? -Nei, den var forferdelig.
Men det var søtt hvor mye den betydde.
Lykkeamuletten din.
Synd du ikke går med den på grunn av noen som ikke engang liker deg.
Du er så bitter at jeg får magesår.
-Ha det, da. -Ha det.
-Skål. -Få glassene til å møtes.
Takk.
-Takk. -Takk.
Unnskyld meg.
Jeg bestilte pepperonipizza.
Dette er peperoni, miss.
-Han har rett. -Virkelig?
Det er peperoni.
-Pepperoni er salami for deg, ikke sant? -Ja.
-Dette er vår peperoni. Det er godt. -Ja?
Som jeg sa, vi var i Hellas i fjor sommer.
På yachten min.
Min venn Giorgio var også invitert.
Hvem er Giorgio?
Armani.
Furio, du overdriver.
Vel, ring ham.
-Nå? -Ja.
Ja, kan du ikke ringe ham?
Jeg hørte han var her på ferie. Han er jo en venn av deg…
-Kanskje vi kan hoppe i bassenget hans. -Vær så snill.
-Et hopp. -Ja.
Dere vet hvordan det er. Han er kong Giorgio.
Han har moteshowene, alle de greiene rundt om i verden.
Han spiser nok middag nå.
Kanskje han sover.
Mobilen min er død uansett.
-Død? -Ja. Den er av.
Den er død. Så synd.
-Død. -Ja, det er det.
Kjære.
Kjære, nei.
-Din lille dritt! -Furio.
-Kom igjen. -Kong Giorgio?
Det var umulig å ikke le.
Folkens, jeg må gå.
-Allerede? -Ja.
Kjære? Ja.
Ja, takk.
Nei, ingen forrett til meg.
Ok, ha det, kjære.
Enda en middag?
Ja, jeg måtte få plass til to i kveld.
Uansett, ha det.
-Ha det. -Ha det.
Ha det? Rebecca?
Unnskyld, Rebecca.
Jeg ville bare si
at vi skal på sykkeltur til fjorden i morgen.
Du kan se den beste solnedgangen på Amalfi-kysten.
Jeg lurte på om du ville…
-I morgen ved solnedgang? -Nei!
Vi skal se soloppgangen.
Hør her, kan du betale for den rå maten min?
-Jeg burde betale for… Ja visst. -Ja.
-Takk. -Det går bra.
-Ha det. -Ha det.
Drit i det.
Helvete.
Førtifem minutter.
For hva da?
Før hun kjenner meg og dumper meg.
Jeg må dumpe dere også.
-Kom igjen. -Jeg ble invitert
til en venns bursdag, jeg glemte det.
Skal vi si midnatt på torget?
-Ok. -Ses senere.
Jeg er ikke like sjarmerende som Hans,
men jeg er litt mer pålitelig.
Hva gjør du her?
Nat, jeg vet ingenting om jenter,
men jeg vet litt om gutter.
Det er ikke som du tror.
-For en kjip ferie. -Ja.
Ok, vi skal shoppe nå. Vi ses når du er tilbake.
Ok. Ha det, kjære.
Fint antrekk.
I tilfelle hun kommer.
Hun er en venn av Hans, så jeg tviler på det.
Jenter.
Hallusinerer jeg eller ser du henne også?
-Vi ser henne også. -Nat, du må bli med oss.
Noen må le av vitsene mine.
Nat.
Nat, vær så snill.
Jeg betaler deg.
-Betaler du meg? -Ja.
La oss sykle.
-Nei. -Cami.
Hans sa det var et flott sted som vi aldri får sett igjen.
-Kom igjen. Hva er det? -Vincenzo sa han skulle komme.
Hva så?
-Det er noe han ikke kan gjøre. -Han kan ikke, så du gjør det ikke?
-Vi har ikke sykler. -Hans, har du flere sykler?
Hei. Ja.
-Hei, Rebecca. -Hei, Furio.
Blir dere også med?
Ja, visstnok.
Ok, kom igjen.
-Nat? -Ja?
-Gi meg litt vann, jeg dør. -Greit.
Stopp.
Vi er heldige, det er en fin dag.
Det er august i Amalfi, hva forventet du?
-Kan du bære sekken min? -Greit.
Takk, jeg vil ikke få skille av solen.
Snakket du med Vinz om jobben i Canada?
Jeg ville gjøre det forleden kveld, men…
Innser du at du alltid avslutter setningene dine med "men"?
Kom igjen, la oss bli med Vincenzo og Roberto. Det blir gøy.
Nei, bare dra, du. Jeg treffer en venn.
Jeg visste ikke at du hadde venner her i Amalfi.
Det er en kollega.
Han er også her på ferie.
Sikker på at alt er i orden?
Hva om jeg spurte deg om det?
Sistemann betaler for drinkene.
Kom igjen!
Kom igjen, du løp allerede.
Det er rart å bli full med foreldrene sine.
Det er rart at vi alle er sammen, også.
Jeg går på toalettet.
Hvorfor dro du?
Jeg taklet det ikke, Vinz.
Jeg var så redd for å ikke være en god far
at jeg endte opp med å ikke være far i det hele tatt.
Noen ganger er jeg også redd, men jeg drar ikke min vei.
Og når jeg vil gjøre noe, gir jeg alt jeg har
og prøver alt for å få det til.
Jeg ser ikke etter en plan B.
Jeg har savnet deg.
Det har vært tøft.
Jeg vet det.
Jeg tror ikke du gjør det.
Du brukte en app for å redigere bildene, ikke sant?
Nei.
Jeg gikk ned tjue kilo på tre måneder.
Jeg trodde kanskje at livet mitt ville bli bedre.
Men det skjedde ikke.
Før var det kanskje bare én av tusen som så på meg,
men han var interessert i meg.
I hele pakken.
Nå ser alle på meg, det er sant…
…men kun fordi jeg ser bra ut,
de bryr seg ikke om resten.
Som eksen min.
Hva gjorde han?
Han var utro og dumpet meg.
La oss gå dit.
Men fortiden forsvinner ikke.
Du er ikke den eneste som vil gjemme deg.
Vel, du var definitivt mer lubben.
Men jeg tror også du var mindre frekk. Det tror jeg.
Har du nummeret hennes? Kanskje jeg kan…
Ikke gjør det igjen.
Det er bedre.
Hallo.
Kom hit, kom igjen. De har nydelig vin.
Det er vakkert her.
Ravello 2013.
Jeg drikker dette.
Beklager, jeg er her med vennen min.
Vi ses senere, ok?
Ok, ha det.
Kom igjen.
Hei, Cami, vi skal på båttur med pappa i helgen. Blir du med?
Uansett, jeg er snart tilbake. Har dere shoppet ferdig?
Jeg kommer om du vil.
Hei, kjære.
Det høres fint ut. Vi kan snakke om det senere.
Det tar faktisk lenger enn forventet.
Nat prøvde tusen kjoler,
men hun liker ingen av dem,
så det er vanskelig, vi har gått langt.
Jeg tror det er bedre om vi møtes hjemme senere.
Hva tror du?
Kyss.
Furio.
Hold tritt, kom igjen.
Det er lett for deg å si.
Vil du ta et bilde?
Ja visst.
-Vi kan stå her, lyset er bra. -Du tar bilde av meg, mente jeg.
-Så jeg tar… -Ja.
Greit, jeg tar det.
Gå tilbake.
Du må få med broen også.
Ellers kan jeg ikke legge det ut.
Broen er horisontal om jeg tar bildet vertikalt…
Legg deg ned.
Så jeg burde…
-Greit. -Ok.
Du ser vakker ut. Her.
Det er elendig.
Det kan ikke legges ut.
Ta det selv, da.
Unnskyld?
Gjør det selv om du ikke liker mitt.
Hva er problemet ditt?
Jeg har mange problemer.
Den største er at jeg alltid faller for hurper.
Det er ikke din feil. Det er faktisk mitt problem.
Jeg har gjort alt for at du skal like meg.
Se hva jeg har på meg.
Jeg går aldri i mokasiner, og vi sykler!
Alt dette for en hurpe som deg. Kom igjen!
-Hva i helvete? -Hei.
-La meg være. -Du kan legge ut bildet, det er fint.
Du kan…
Furio, hva feiler det deg?
Jeg ba deg ikke rote det til. Hun har fest morgen.
Furio har endelig fått baller, og du bekymrer deg for en fest?
Ja.
Ok.
Det er sånt du blir sur av.
Du bryr deg ikke om noen.
Nat, jeg kan ikke løse problemene dine.
Kanskje kysset betydde mer for deg enn for meg. Hva kan jeg gjøre med det?
Kjære?
Lucio?
Herregud.
Du gikk glipp av noe veldig fint.
Men jeg er glad du ikke var der, for…
…selv ikke i utdrikningslaget mitt drakk jeg like mye.
Hodet mitt snurrer som en karusell.
Men det var ikke bare meg.
Roberto og Vincenzo drakk også.
Og de lo.
Kjære, hvor er du?
Lucio?
-Furio? -Hva?
Ba Rebecca deg om å dra til helvete?
Kan du merke hva folk føler på måten de sitter på?
Gi meg solbrillene dine. La oss gå et sted.
-Jeg er ikke i humør. -Stol på meg.
Ok, men la meg skifte. Jeg føler meg som en dust kledd sånn.
-Hva sa hun? -Jeg vet ikke.
Jeg tar av teipen. Den gjør meg forbannet.
Nei, la den være. Ta på deg brillene.
Hold deg nær meg, så støter du ikke borti noe, stol på meg.
Du må fokusere på alt annet.
Hva mener du med alt annet?
Fu, hør her, helt siden vi møttes
har du vært besatt av det faktum at du ikke finner den rette jenta,
at hun ikke eksisterer, at du er en taper.
-Det er fakta. -Ok.
Men hvordan leter du etter henne?
Hvordan skal jeg? Sånn alle gjør.
Nettopp, du ser etter noen som er fine å se på.
-Så hva skal jeg gjøre? -Prøv å fokusere på de andre sansene.
Bortsett fra den enkleste.
Metoden din virker jo ikke.
Ok, men ikke gjør narr av meg.
Forsiktig.
Ikke vær redd, jeg er der om to minutter.
Hva forteller stemmen til den jenta deg?
Hvilken jente?
Du skjønner det ikke. En jente med en vakker stemme
gikk forbi, og du gikk glipp av det.
Vet du hvor mye du kan få med deg
utfra tonen til en jente?
Nei.
Du kan få med deg mye. Hvis hun stammer, er hun usikker.
Du kan høre om hun er glad eller trist.
Intonasjonen forteller deg om du kan stole på henne.
Hvis hun sier hva hun føler uten å lete etter de rette ordene…
Veldig poetisk, men jeg har ikke talent for det. Det har du.
-Det stemmer ikke. -Hei, folkens.
Hei.
La meg gi deg et kyss.
Si til Camilla at hun kan beholde sykkelen resten av ferien.
-Sykkelen? -Ja, sykkelen.
Den hun brukte sammen med guttene.
Hvilken sykkel?
Det var noe vi ikke kunne gjøre sammen.
-Hva så? -Jeg visste du ville ta det tungt.
Men du kunne likevel ha sagt det.
Si sånt, for faen. I dag er det sykkel, i morgen er det noe annet.
Hvor mye skal vi lyve?
Du har rett, min feil. Jeg kunne ha sagt det.
Men du later alltid som om alt er normalt
når det ikke er normalt.
Beklager.
Hvis vi skal være sammen, må vi fortelle hverandre alt.
Du har rett. Vi må fortelle hverandre alt.
En professor fra universitetet ba meg jobbe for ham som amanuensis.
For å drive forskning.
Men det betyr ett år til i Canada.
Jeg ville si det, jeg sverger. Jeg prøvde mange ganger,
men du var så glad for jobben Irene fant til deg,
og du hadde planlagt alt,
men du glemte å spørre meg om det viktigste.
Hva jeg tenkte om det.
Vil du ikke binde deg, Cami?
Noe uten offer, en historie uten…
Det har du sagt siden du kom hit.
Så lenge vi var fra hverandre, fungerte alt bra, men nå…
Jeg vil bare ikke ha alt planlagt for meg.
Jeg ser ikke for meg oss som gamle.
Jeg vil ikke vite hvor vi skal, hva vi skal gjøre.
For det ville bety at vi ikke lever ett eneste minutt,
vi følger kun en forhåndsbestemt sti,
og jeg vil ikke at livet mitt skal være sånn.
Jeg hater det uventede.
Jeg blir skremt av det.
Men det tvinger deg i det minste til å skifte retning,
til å spørre deg selv hva du egentlig vil.
Vil du virkelig det?
Er det virkelig leiligheten du er redd for?
Kan du ikke bare si sannheten?
Kan du ikke bare si det? Du er redd for meg.
"Vil du vite hva jeg tror? Jeg tror du er urettferdig.
Det er flere måneder siden jeg kysset noen fordi…" Nei.
"Jeg åpnet meg med deg den kvelden." Nei, det fungerer ikke.
"Alt er et spill for deg." Ja.
"Det er ikke et spill.
-Det var det jeg ville fortelle deg." -Hva ville du fortelle meg?
Ingenting, jeg så etter Hans.
-Han kommer senere. -Ok.
Kom inn, jeg lager kaffe til deg.
Greit.
Vær forsiktig.
Jeg er tysk, men jeg lager bedre kaffe enn napolitanerne.
Ja.
Det mangler en bit.
Han så lykkelig ut.
Ja, det var en kjæreste han hadde, vel…
Takk.
De møttes på en strandfest.
De flyttet inn sammen i Berlin måneden etter.
Ingen kunne stanse dem.
Jeg har aldri sett ham lykkeligere.
Så våknet han en dag, og hun var borte.
Alle tingene hennes var der, men ikke hun.
Hvorfor dro hun?
De trodde sommermagien ville fortsette inn i hverdagen.
Men det fungerte ikke.
Og fra den dagen har ikke Hans sluppet noen andre inn i verdenen sin.
Han sier at sommeren er som en svindel
som får ting til å se bedre ut enn de er.
Hei.
Ekteskapet mitt startet også som en sommerflørt.
Men vi har vært heldige.
Det er ennå sommer.
Det har gått 20 år.
Har du noen gang stått ved et veiskille, fortapt og uviss om retningen?
Det er det jeg føler med Camilla.
Det er det som skjer mellom moren din og meg.
Vi skulle til Sicilia, men hun ble engstelig.
Så jeg bestemte meg for å komme hit til Amalfi.
Jeg ville fri til henne.
-Vil du gifte deg med moren min? -Ja.
Og jeg ville gjøre det her.
Jeg ville at hun skulle dele dette øyeblikket med deg.
Uansett,
nok snakk om gamle folks kjærlighetssorg.
La oss snakke om deg i stedet.
Hvorfor stoler ingen på meg?
Jeg forstår deg bedre enn du tror.
Du har mange drømmer.
Jeg hadde også mange da jeg var på din alder.
Jeg måtte gi opp mange av dem for å passe på Vincenzo,
men jeg hadde ikke noe valg. Han er sønnen min.
For deg er det annerledes.
Det er vanskelig å bo med Vincenzo. Det er en tøff vei å ta.
Det å velge å bo med en blind person
er det ikke mange som klarer.
Jeg vet ikke om jeg er som dem.
Vincenzo har allerede lidd nok siden faren hans dro.
Om du bestemmer deg for å være sammen med ham,
men så bestemmer deg for å ta et skritt tilbake,
er ikke det noe han vil klare å takle.
Og du risikerer å angre på mye.
Gi slipp på all tvil og frykt. Kom igjen, du klarer det.
Hvis Vincenzo føler at du ikke stoler på ham, kommer du aldri noe sted.
Jeg vet at jeg ikke er et godt eksempel på tillit.
Min unnskyldning er at jeg er en mor.
Men hvis dere ikke stoler på hverandre, faller alt annet fra hverandre.
-Vincenzo. -Lucio.
Han sier at de skal dykke.
Dykke?
Så kult!
Det er fantastisk!
Gå.
Skulderstropp én og to.
Ok.
Hvis mamma hadde sett meg…
Hvis hun hadde sett meg…
Dette er regulatoren.
Gi meg hånden din. Der ja.
Ha den alltid i munnen, ikke slipp den.
-Sånn? -Sånn ja.
Bra. Så…
-Går det bra? -Ja.
Ja. Men hvor dypt er det?
Åtte eller ti meter.
Husk det vi snakket om.
Baklengs salto uti vannet, og ingenting ille vil skje.
-Ja. -Ok.
Vet du hva?
Det er ikke bare hva moren din mener.
Ethvert fornuftig menneske ville tenke at det vi er i ferd med å gjøre,
er ganske farlig.
Det er derfor jeg vil gjøre det.
Er du klar? Kom igjen.
Maske.
Greit.
Jeg teller til tre.
Klar?
Én, to og tre.
Det var utrolig.
Jeg sverger.
Det var en utrolig stillhet.
Og jeg kunne føle presset fra havet,
jeg følte at temperaturen sank…
Det var sprøtt.
-Ingen frykt? -Ikke i det hele tatt.
Vincenzo.
Kjære.
Går det bra?
Jeg føler meg topp. Det er noe av det beste jeg har gjort.
Jeg har vært bekymret i hele dag.
Er du sprø? Tar du med Vincenzo på dykking?
Ikke begynn, mamma. Alt gikk bra, ikke bekymre deg.
Du vet hvor engstelig jeg blir, så gjør du dette?
Men alt har gått bra.
Jeg ville at han skulle prøve noe nytt.
Vincenzo er ikke sønnen din. Du kan ikke si hva som er rett for ham.
Ingen bør få si hva som er rett for ham.
Vi snakker om det senere.
Du har vært uansvarlig. Hun ble bekymret.
Pappa, du også? Vi var ekstra forsiktige.
Hva om jeg ville ta en sjanse for én gangs skyld?
Det er ikke noe problem.
Ikke på bekostning av sinnsroen til de som er glade i deg.
-Lucio tok valget for alle. -Jeg tok valget, ok?
Jeg trenger ikke at andre tar avgjørelser for meg.
Jeg trenger heller ikke briller som minner meg om det jeg ikke har.
Faktumet er at du aldri har akseptert at jeg er blind.
Og gavene dine er en påminnelse om det.
Hei, Cami.
Dette er en spesiell dag for meg.
Jeg har forstått hvor viktig det er å være fri
til å gjøre som du vil uten å være en byrde for andre.
Den jobben er viktig for deg.
Så jeg vil at du skal ta den.
For det vil komme mange andre ting du har lyst til å gjøre
der jeg kun vil være til hinder.
Jeg klarer meg, som alltid.
Jeg finner min måte å gjøre ting på.
Jeg er vant til å støte borti ting som gjør vondt.
Jeg er elendig på forhold.
Alle forholdene mine ender ille.
Alltid.
Men historien din kan få en annen slutt.
Du kan redde den.
Hva, 20 000 km fra hverandre?
Vet du hvor vanskelig det er å gå?
Jeg gjorde det jeg kunne med Camilla, men det var nytteløst.
Hvor skal jeg finne en jente som henne?
Hører du etter, Fu?
Vinz, hva vet vel jeg?
Jeg vet ingenting om forhold.
Skal jeg be deg om råd om å ta lappen?
Nei. Så hvorfor spør du meg om kjærlighetsråd?
Det jeg vet, er at om vi summerer alle dagene dere tilbrakte sammen,
blir det en måned, som ikke er lenge.
Jeg mener,
det er lenge for meg. Jeg hadde betalt for det,
men det er ikke lenge for normale folk.
Gi dere selv tid.
La henne lære å kjenne deg uten å bekymre seg, uten hastverk, uten planer.
Vinz, du blir sint om noen bekymrer seg
når du hopper fra en klippe eller hvis du ikke svarer på mobilen.
Jeg skulle ønske jeg hadde noen som bekymrer seg for alt jeg gjør.
Du er heldig.
Kan du la meg være litt alene, Fu?
Hei.
Takk.
Er alt i orden, miss?
Ja, det går bra, takk.
Ikke gjør meg bekymret. Du er samme alder som niesen min.
Hva gjør du her helt alene?
Og du?
Miss, det er jeg som lyser opp Amalfi.
Jeg har vært elektriker i 50 år.
Men jeg tror ikke det holder
til å lyse opp ansiktet ditt.
68 LIKES, 6 KOMMENTARER
44 LIKES, 3 KOMMENTARER
Ja, ja.
Alt i alt har denne ferien vært fin.
Vincenzo og Camilla vil slå opp uten grunn,
Irene og Lucio hater hverandre,
og du har sendt en leiemorder etter Hans.
Men når det gjelder meg,
er det ingen overraskelse at ingen var interessert.
Vet du hva den virkelige overraskelsen hadde vært?
-Hva? -Om du hadde klart å spise kongereken
som en normal person.
Beklager at jeg er sen.
Jeg blir en time til, jeg vasker kjøkkenet.
Velg du, det er greit for meg. Jeg er lei for det.
Ikke skjær den grimasen. Jeg vet at du er sint.
-Gå til bordene. -Takk.
Hvordan smakte den? Godt?
Vil du ha én til?
Går det bra?
Vent, la meg gjette.
Du biter negler når du lyver,
du forteller vitser som folk ikke forstår…
-…og du har en gullfisk som kjæledyr. -Hva?
Ingenting.
Det er superkreftene til vennen min. Jeg har dem ikke…
Faen. Det var min…
-Ikke vær redd… -Jeg…
Ingenting var rett.
Men du kan prøve igjen hvis du vil.
Jeg heter Anna.
Furio.
Hei. Jeg vet at det er sent, men jeg har tenkt mye på dette.
Kan du komme til torget ved midnatt? Vær så snill.
Jeg venter på deg.
Det var ikke meg.
Herregud.
Strømmen gikk. Bryteren er i kjelleren.
Ikke fall ned trappen.
-Blir du ikke med? -Nei.
Jeg tror du bør bli med ham.
-Greit. -Gi oss lys.
Vent på meg.
Herregud, jeg er nervøs.
Ikke vær redd.
Har ikke dere heller strøm?
Strømmen har gått i hele byen.
Det er strømbrudd.
-Vinz. -Cami.
Har strømmen gått?
Gjett hvem som gjorde det.
Nå er vi skuls.
Jeg vil vise at jeg stoler på deg.
-Kom. -Hvor?
Til stedet jeg syklet med de andre.
Men du sa veien var farlig.
Jeg vet det.
Kom.
Kan jeg få min halvdel?
Hvordan fant du meg?
Jeg har mine kilder.
En rar fyr med krøllete hår?
Pass deg for hvor du går. Hold deg i nærheten.
Skulle ikke du på fest?
Jo.
Men jeg begynner å forstå hva som er viktig for meg.
Forsiktig, det blir smalere.
Hør på havet.
Hva gjør du?
Jeg elsker deg.
Jeg elsker deg også.
Nei, jeg elsker deg mer.
Umulig.
-Jeg elsker deg mer. -Nei.
Jo.
-Det handler ikke om hvor lang tungen er… -Furio.
Hei, mamma.
Ville du tro meg om jeg sa det var noe du ikke visste om meg?
Jeg sparer noen ganger på minner ved å ta opp samtaler
så jeg kan lytte til dem når jeg vil,
og dere vet ikke at jeg stjeler stemmene deres.
Nå vet du nesten alt om meg.
Har du noen gang stått ved et veiskille, fortapt og uviss om retningen?
Det er det jeg føler med Camilla.
Det er det som skjer mellom moren din og meg.
Vi skulle til Sicilia, men hun ble engstelig.
Så jeg bestemte meg for å komme hit til Amalfi.
Jeg ville fri til henne.
-Vil du gifte deg med moren min? -Ja.
Og jeg ville gjøre det her.
Jeg ville at hun skulle dele dette øyeblikket med deg.
Én siste ting.
Jeg er også dårlig på forhold.
Men det betyr ikke at vi er skapt feil.
Jeg er ikke engang flink til å gi råd,
så jeg føler ansvaret tynge nå som jeg gjør det.
Men jeg har på følelsen at du venter på en unnskyldning
for å unngå å starte på det nye livet ditt.
For nye ting er skumle,
ikke grunnet pappa, men på grunn av at det du har med Lucio
føles så stort for deg
at du leter etter en grunn til å unngå det.
Det er derfor du snur hodet for å se det du har etterlatt deg
i stedet for å la fremtiden overraske deg.
Glad i deg, mamma.
JEG DRAR HJEM. JEG SETTER BILEN IGJEN. JEG KLARER MEG. LUCIO.
-Irene -Roberto.
Vet du når neste ferge går fra Amalfi?
Jeg vet ikke.
Bli med oss til Capri i helgen.
Kun meg, Vincenzo og deg.
Hva…
Du kan ikke komme hit og ødelegge alt.
Jeg nekter ikke for at jeg spurte meg selv om det var verdt å prøve igjen,
men jeg kommer ikke tilbake.
Fortid forblir fortid.
Du kan ikke viske ut ti år på én uke. Kom igjen.
Vet du hva?
Jeg trodde jeg ikke var bra nok.
At jeg ikke kunne gjøre deg lykkelig.
Så kom noen og fikk meg til å innse at jeg ikke er så ille,
at jeg ikke alltid er problemet,
at det er mulig å finne en løsning sammen.
Kanskje jeg kan prøve å bli lykkelig nå som jeg er 50.
-Beklager, jeg må gå. -Jeg kjører deg.
Fortere, kom igjen, fergen går snart!
Irene.
Lykke til.
Billett, takk.
-Jeg har ikke. Slipp meg forbi. -Det kan jeg ikke.
Slipp meg forbi, det haster. Jeg betaler på båten. Lucio!
-Slipp meg forbi, sa jeg. Lucio! -Det kan jeg ikke!
Lucio, kjære.
Da jeg våknet i morges og du ikke var der, ble jeg…
Hva var det du sa igjen?
Jeg vil at det at vi våkner sammen
skal bli hverdagen vår.
Det vil jeg også.
-Frue. -Det vil jeg også.
-Frue! -Ja?
Jeg må be henne følge meg.
Ikke vær redd, jeg tar meg av det.
Frue.
Jeg må be deg forlate skipet.
Kom igjen, slutt.
Herregud. Det er absurd.
-Det er en dørstokk. -Jeg vet det.
Ville det ikke vært bedre å kle på seg?
Ja, det er en dårlig idé.
Forsiktig.
-Går det bra? -Jeg holdt på å ta livet av meg.
-Er krabben borte? -Krabben? Hvordan?
Statuen.
Hva er dette?
Jeg tror noen byttet den i noe litt mer nyttig.
Som hva da?
Flybilletter til Canada.
For deg er det enveis.
Furio!
-Er du klar? Si ifra. -Det er… Ja.
Ok. Forover.
Bra. Sett føttene dine der.
Ikke vær redd, den går av seg selv.
Ok.
-Sånn? -Ok.
Kjære, du mistet balansen.
Hold ryggen rett.
Rett her, all vekten på setet.
-Ok. -Ok.
-Ikke slipp. -Jeg har det.
Det er klart foran deg.
-Er du klar? -Ja.
-Jeg slipper. -Nei, Cami. Vent.
-Ok, jeg klarer det. -Kom igjen!
-Forsiktig, det er en hekk til venstre. -Ok.
Ok, brems.
Prøv å komme tilbake på egen hånd.
Fortsett å snu deg. Det er en vegg til høyre.
Ok.
Kom igjen! Kom hit.
Rett frem.
Fortsett.
-Sånn? -Kom.
-Skal du til Canada? -Ja.
Det vil bare være litt vann mellom oss.
Hva mener du?
-Når kommer du tilbake? -Jeg vet ikke, vi får se.
Ingen endring i planene denne gangen, det er iskaldt i Vancouver.
Jeg er glad på deres vegne.
Jeg er glad på deres vegne. Beklager…
Jeg føler meg ikke bra.
-Å! -Hva sa jeg?
Ikke nå igjen.
Vi må gjøre Heimlich-manøveren.
Tekst: Arnfinn Vassbø