Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PRESENTERAR
Inkommande samtal från mamma Irene.
-Hej, mamma. -Hej, älskling. Är du framme?
Inte än. Vi ska hämta Cami på flygplatsen, sen åker vi hem.
Är du okej?
Kör inte för fort.
Mamma, vi är på en bärplansbåt.
Förlåt, jag trodde att du körde.
Du då?
Jag mår bra. Varför oroar du dig för mig nu?
Du är med en man. Det var tio år sen sist.
Vi åkte på semester ihop förra året också.
Du var med mig förra året, sen träffade du honom.
Strunt samma. Hälsa Camilla och de andra.
-Var försiktig. Ring mig. -Okej.
-Hej då. -Hej då, mamma.
Din son har rätt.
Den här semestern är ett test för oss, eller hur?
Det är Vincenzos första resa utan mig.
Men ännu viktigare, det är din första resa utan honom.
Vad sägs om scialatielli all'Amalfitana istället för att åka till Sicilien?
Jag gör det inte för din skull.
Jag gillar inte planerade semestrar.
Jag kan inte tro det.
Jag kan inte fatta att vi är här.
-Herregud. Kom igen. -Vi gjorde det.
Det kommer att gå bra.
Du har åtminstone en pojkvän.
Jag är ensam, hundratals mil hemifrån som en guldfisk i havet.
Jag är omgiven av hajar.
Vad är det?
-Jag är lite rädd. -Varför?
Tänk om det är annorlunda?
Tänk om nåt har förändrats?
Ett år långt borta är så länge.
En fet man med barnvagn.
Nunnor. En snygg rödhårig tjej.
-Var? -Det är inte hon, Vinz.
Håll dig lugn, du är för uppspelt.
Det är taktiskt fel att visa sån entusiasm.
Vem bryr sig om taktik? Fattar du varför jag ville att hon skulle bo hos mig?
Är du dum?
Att bo ihop dödar alla förhållanden. Det säger alla.
Ingen har nånsin träffat en tjej som Camilla.
Vad vet du om att bo ihop?
Inget. Semestern blir ett test.
-Ett test. -Ett test.
Lockigt hår…
-Cami! Hej! -Älskling! Hej!
-Jag har saknat dig. -Jag har saknat dig också.
Hej.
-Det här är Nathalie. Vincenzo. -Hej.
-Vincenzo.
Och jag är Furio.
Vincenzos vän. Där är det possessiva.
Du är Nat, Camillas rumskompis.
-Ja. Din engelska är faktiskt ganska bra. -Tack.
Jag är glad, för jag var rädd att behöva prata italienska hela tiden.
Jag övade på vägen hit.
Och Cami har berättat så mycket… om dig.
Jag pratar italienska också. Jag studerar det på universitetet.
-Hej. -Du talar bättre än jag.
Det är så trevligt att träffa dig,
för det är så trevligt att träffa nya människor av andra kön på sommaren,
-tjejer också. -Hej då.
Engelska kanske hade varit bättre.
Nåt klickade redan.
-Jag går till henne och… -Jaså?
-Jag har saknat dig. -Jag har saknat dig också.
Jag skojade inte.
Allvarligt, jag ska visa dig.
Tack, ha en bra dag.
-Hej då. -Tack.
Var är min ananaspizza?
Åk tillbaka nu.
-Jag skojar. Jag skojade bara. -Det är inte roligt.
Det var ett skämt.
Kom, Vinz. Nu kör vi.
Nu kör vi!
Vi är nästan framme.
-Äntligen. -Vi ska väl äta nu?
Vi gick upp 800 trappsteg.
Då var vi framme.
Titta vad fint det är.
Herregud.
Titta på utsikten!
Inte illa, Vincenzino.
Jag kan inte tro det. Det är underbart.
Titta på det här.
Jösses.
Det här är galet.
Vinz, kan du fråga din pappa om han vill adoptera mig? Eller sponsra mig?
Kom in och titta.
Kom in. Det här är vardagsrummet.
Här är matsalen. Badrummet är där nere till höger.
Sovrummen är där borta.
-Vem föreställer målningen? -Den där?
-Ja. -Det är min pappa.
Ni har samma näsa.
Det ska finnas ett skåp med två hyllor
-och en gyllene krabba ovanpå. -Ja, där.
Rör den inte. Det är min pappas. Den är värd mycket pengar.
-Uppfattat? -Ja.
-Du rörde den, eller hur? -Nej.
Cami och jag sover där.
Furio, du och Nathalie sover här. Det finns två enkelsängar.
Vänta.
Måste jag sova med honom?
Du sa det med både spänning och skräck.
Lyssna noga.
Om du tittar på mig när jag duschar eller klär av mig,
kommer jag döda dig.
-Då var det bara skräck. -Det här blir en toppensemester.
Kom, jag ska visa dig stan.
Det är underbart här.
Det här är ingenting.
-Tack. -Salvato.
-Hej, Vince. Är det du? -Hej.
Det här är Camilla.
Trevligt att träffas.
-Snygg, men framför allt tursam. -Bra.
-Framför allt tursam. -Okej.
-Tack. -Hej då.
-Vincenzo, det var länge sen. Välkomna. -Tack.
-Vince! -De har buffelmozzarella.
Hej.
-Och vem är den här vackra flickan? -Hon är min flickvän.
Presenterar du henne så utan att ha berättat?
Du är så vacker.
-Angenämt. -Nöjet är helt på min sida.
Gennaro, kom hit. Vincenzo är här.
-Hur mår du? -Allt är bra. Du?
-Allt är okej. -Hej då, Gennaro.
-De är så trevliga. -Det är de.
Jag ska visa dig en speciell plats.
-Den här är vacker. -Låt mig känna.
-Jösses, den är vacker. -Eller hur?
Tyget är så lätt.
Okej, jag tar den.
-Jag tror att jag bär den ikväll. -Bra idé.
Finns det inga lediga rum i hela Amalfi?
Jag har fått nog. Om vi inte hittar ett rum sover jag här.
Jag vet ett bekvämare ställe.
Var?
Det går inte.
-Kan du sova? -Ja.
Jag hade nästan somnat faktiskt.
Vi har åtminstone en femstjärnig utsikt.
Första gången jag sov i en bil
måste ha varit på 90-talet efter en konsert.
Jag minns också första gången jag sov i en bil.
På Korsika, i en 2CV.
Inga fällbara säten.
Men min flickvän var glad.
Så du var inte ensam? Du hade en tjej med dig.
-Retroaktiv svartsjuka? -Nej.
-Vad hette hon? -Paola.
Du minns.
Kom igen. Jag var 20, precis som Vincenzo.
Nej, inte Vincenzo. Ta inte upp det nu, tack.
Du i din 2CV med den där Paola,
han och Camilla i sängen där han blev till.
Nu kommer jag aldrig att kunna sova.
Den informationen hade jag föredragit att inte få.
-God natt. -Retroaktiv svartsjuka?
-Vad är det? -Vad?
-Det där. -Det här?
Ja.
Det här är en visselpipa. Min farfar hade den. Han vet redan om det.
Farfar hade den när han träffade farmor.
Sen gav han den till pappa som träffade mamma.
Här i finns saliv från tre generationer livräddare.
-Vill du blåsa i den? -Nej, självklart inte.
Vinz, det är en läskig kille som stirrar på mig.
Var?
Han kommer mot oss nu.
Vinz! Hur mår du?
Hallå! Bra, hur mår du?
-Bra. -Det här är Hans.
Han är brodern jag aldrig hade.
Jag är brodern som ska adopteras snart.
-Angenämt. -Detsamma.
Vi har tillbringat varje sommar här ihop sen vi var barn.
Camilla, min flickvän.
-Trevligt att träffas. -Detsamma.
Nathalie.
-Nathalie. -Hans.
Vill du ha en drink?
-Ja. -Kom igen.
Låt höra!
Är du säker?
Vi har förberett oss i veckor. Du minns väl noterna?
Ja, självklart. Men fokusera nu. Vi ska rocka!
-Vad gör han? -Vinz.
-Jag väntar i publiken. -Vart fan ska du?
-De slåss om micken. -Jag kan inte sjunga.
En applåd för?
Vincenzo.
Kör!
Låten jag ska sjunga kan jag utantill.
Det är en låt jag har lyssnat på hela året,
medan min flickvän var i Kanada.
Camilla, jag är glad att du är tillbaka.
Jag kan inte fatta att han gör det här.
Inte jag heller, tro mig.
-Det är Camilla. Det är hon. -Sluta.
Snälla, sluta.
Dina tankar, dina rörelser
Din tystnad Mer och mer för varje dag
Jag ser i allt du gör Jag ser i allt du är
Flickan jag alltid drömt om
Och världen omkring är färggrannare
Här är Camilla.
Inte ett enda bekymmer när du är här
Originellt, va?
-Du är perfekt, tacka Gud att du är här -Han visar verkligen sin kärlek till dig.
Jag öppnar mina armar Mot himlen och tänker
-Du är vackrast i världen -Det är du, Cami.
Du är vackrast för mig
-Tack. -Bravo, Vinz!
Det var för Camilla. Cami, jag älskar dig.
-Tack, allihop. -Heja Vinz!
Det jag inte förstår är
att även den största förloraren kan få nåt på sociala medier.
-Vad gör jag för fel? -Få se.
Du missar nåt tilltalande.
Tilltalande.
Det brukade mitt ex också säga.
Hur länge var ni ihop?
Vi var på dejt en gång.
Är det ditt längsta förhållande?
Du kanske inte fattar.
Framför dig finns nån som aldrig har blivit älskad.
Men som har massor av kärlek att ge.
Till Rebecca?
Inte?
Alla tittar på henne, men hon tittar inte på nån.
Det här är Lucio, min partner.
-Angenämt. -Detsamma, Lucio.
Så ni sov i bilen?
Det var sent, och vi ville inte störa er.
Skulle du störa oss? Det här är ditt hem.
Du har till och med ditt rum här.
Jaså? Åh, det rummet.
Toppen.
Vincenzo får inte veta att jag är här.
-Hans, är han okej? -Ja, det är han.
Han är i Cala Ventresca med Vincenzo och de andra.
Cala Ventresca är fint.
-Men det finns väl en stenig väg där? -Ja.
Men…
Irene, oroa dig inte.
En till.
Okej, det är klart nu.
Det är så svårt. Ner med huvudet.
Ner, stanna där. Okej, fortsätt.
När nån snackar skit säger man: "Bah…"
-Förstått? -Bah…
Hon lär sig snabbt.
-Cami. -Förlåt, du har rätt.
Vi behöver inte dyka.
Vi kan väl göra dem sällskap?
Det är fullt av stenar här. En till vänster och en till höger.
Jag vet inte. Enligt min åsikt
borde vi skippa det och gå ditåt.
-Är det klart här nere? -Ja, hela vägen ner. Hurså?
-Är du redo? -Va?
-Kom igen! -Nej!
Är du galen? Tänk om det fanns nåt under vattnet?
Jag vill göra allt med dig, älskling.
Se upp!
Vad gör du?
Du, Nat! Varför har du fortfarande T-shirt på dig?
Vi är vid havet, inte i Kanada.
Det är bättre med en T-shirt.
Ingen solbränna, inga manetbrännskador.
-Finns det maneter här? -Vem vet?
Fan!
Jag är allergisk mot maneter.
Du kunde ha sagt nåt.
Redo?
Ja.
Jag har nyheter.
Här.
-Tack. -Varsågod.
Va? Skojar du?
Nej.
Jag fick mejlet i morse.
Du har blivit erbjuden ett jobb som lärarassistent.
Cami, det är fantastiskt.
Ja, men det betyder ett år till i Kanada.
Ja, men det är en bra möjlighet.
Jag vet, superbra.
Särskilt för att ställa till det ännu mer.
Det här stället och Brigitte övertalade mig att sluta vara en nomad.
Den sommaren förändrade mitt liv. Den ruskade om mig.
Var det inte samma år vi träffade Irene och Roberto?
Jo, det stämmer.
Hur mår Vincenzo?
Han är vuxen nu.
Minns du när han och Hans höll sig till oss?
-De brydde sig till och med. -Ja, som små kycklingar.
Roberto sa alltid så när de inte ville gå långt. Hur var det nu igen?
Om de vandrade iväg skulle de förvandlas till varulvar.
Ni har ett fint hus.
Du talar tyska.
Det är mycket du inte vet om mig.
Han sa att det är ett fint hus.
Tack.
För 20 år sen höll det på att falla isär.
Minns du?
-Vi hade inte fixat det… -Underbart.
…om det inte vore för Irene och Roberto.
Det stämmer.
Roberto igen.
Om du kommer in dödar jag dig, Furio.
Kom igen, vi blir sena till festen.
Ja.
Fem minuter.
-Gillar du det? -Det är underbart.
De har satt upp ljus här.
-Cami, visst är det vackert? -Titta, vad vackert.
Titta, limoncello-shots.
Vinz. Ursäkta oss.
Vänta lite.
Hur fan gör man det här?
Att gå i högklackat är värre än att vaxa en björn.
Vilken konstig metafor.
-Okej. Prova det här. -Okej.
Ta små steg och böj inte knäna för mycket.
Okej.
Ja. Nej.
Det kommer inte att funka.
Vi går och köper sandaler.
Är det så man väcker folk? Tomatskalle.
Kalla mig inte tomatskalle. Jag är äldre än du.
Sluta, mozzarellahuvud.
Ge mig pinnen, tomatskalle.
Hans, dina förändringar funkar bra för min profil.
Där ser du.
Men vad var det jag sa?
Vad sa du?
Inga röda shorts.
-Aldrig. -Aldrig.
REBECCA HAR ACCEPTERAT DIN VÄNFÖRFRÅGAN
Hans, jag älskar dig.
-Vad hände? -Rebecca accepterade min förfrågan.
Toppen.
Nu behöver jag en bra replik.
-Jag måste skriva nåt till henne. -Ja.
Vet du hur många som sms:ar Rebecca om dagen?
-Hur många? -Många.
Många.
Så hur kan du få övertaget?
Jag dödar de andra.
Nej.
Du måste säga nåt som ingen har sagt förut.
"Jag vill bli far till dina barn."
Sov på saken.
-Nej, tack. -Kom igen.
-Är du varm? -Nej.
-Jag behöver inget. -Säkert?
-Vill du ta en bild? -Nej.
-Vi gör det tillsammans. -Är ni ihop?
-Nej. -Vill du ta en bild med henne?
Ja. Vi gör det, så han försvinner.
Tack.
Le, hörni.
Se på mig.
Jag skriver ut den åt er.
-Varsågod. -Tack så mycket.
Tack. Hej då.
Får jag se?
Nej, den är suddig.
-"Den är…" -Suddig.
-Vet du vad det här är? -Dockor.
Dockor.
-Ge mig pinnen. -Nej!
Det är vackert att se så många förälskade flickor.
Jag är äldre än du.
Vill ni veta er kärlekshistorias framtid?
Nej, tack.
Kom igen, det är bara fem euro.
Det kanske är kul. Vi gör det.
Okej.
Låt oss se vad korten säger.
-Varsågod. -Här.
Jäklar.
-Döden. -Tursam, som vanligt.
Nej, det här kortet betyder bara att en stor förändring kommer ske.
Är det positivt?
Det vet jag inte.
Kan du berätta var vi är om några månader?
Klart jag kan.
Långt bort.
Väldigt långt bort.
Jag tror att hon ser det förflutna, inte framtiden.
Gillar du Hans?
Furio…
Och du rev sönder den. Är du nöjd nu?
Var det jag?
Det är inget dåligt med det. Han är trevlig.
Du gillar honom.
Den här sommaren
skulle min pojkvän ha kommit med.
Men min kärlekshistoria är en väldigt dålig historia, så…
Om du var Rebecca
skulle du dejta…
-Vad? -…nån som jag?
Jag vet inte.
Jag är inte Rebecca.
Men det är värt att lära känna dig.
Om du verkligen försöker kan du till och med säga nåt snällt.
Vänj dig inte vid det.
-Vad sa du? -Vänj dig inte vid det.
Du satte på dig min T-shirt.
-Fick jag inte det? -Klart att du fick.
-Cami. -Ja?
-Jag har fått jobb på ett callcenter. -Va?
Har du hittat ett jobb?
-Ja. -Du sa inget.
Det skulle bli en överraskning.
Det är inget drömjobb,
men vi har råd med ett litet hus.
Mamma har redan betalat handpenningen.
Så om vi vill,
kan vi flytta dit nästa månad.
Vad fint.
Vi måste ta igen all förlorad tid.
Vad har jag gjort?
Men det är onormalt…
Det är onormalt. Det är sommar. Du kan inte be mig sova med dig för det är kallt.
Det är kallt.
Jag känner ett vinddrag.
Fråga inte.
Furio har för mycket kärlek att ge.
Vad är det för min?
Allt kommer att bli bra.
SOLNEDGÅNG
Familjehem?
Jaså?
Nat, vissa föds med mer tur än andra.
Tror du att Rebecca kommer dejta dig på grund av all smörja du lägger upp?
Nej.
-Har ni sett Vincenzo? -Nej, hurså?
Han har varit borta i en timme och lämnade telefonen här.
Cami. Slappna av.
Han tar nog bilder på utsikten här i Amalfi.
Furio.
Ser du honom?
Nej.
Vad gör vi nu?
Jag vet inte.
Jag har glömt hur skönt det är att vakna med nån vid sin sida.
Om vi vill
kan det här bli vår vardag.
-Att alltid vara på semester? -Nej.
Vi kan ses mer än bara på helgerna.
Och kanske utan barn som sover i rummet bredvid.
Vincenzo klarar sig själv nu.
Du måste tänka på dig själv.
På oss.
Vill du att vi ska bo ihop?
Du förstår, Irene,
när jag träffade dig
insåg jag att det fortfarande finns en sak som kan överraska mig.
Vardagen.
Tänk att jag en gång var så rädd.
Mycket mer än du är nu.
-Hej, Cami. -Hej Irene, du är på Sicilien
och jag vill inte oroa dig,
men Vinz gick tidigt i morse och är inte tillbaka än.
Förlåt, jag kan inte… Kan du förklara det?
Vi kan inte hitta honom.
Vad menar du? Vincenzo.
-Vad ska jag göra? -Jag kommer. Jag är i Amalfi.
Vinz! Vincenzo!
-Såg du honom? -Nej.
-Vad menar du? -Vad gör vi nu?
Vi delar på oss, okej?
Ja.
Jag går hitåt.
-Jag mår inte bra. -Vinz!
Er uppmärksamhet, tack. En synskadad kille saknas.
Han heter Vincenzo, han har brunt hår,
vit skjorta och solglasögon.
Gå till hamnen om ni har nån information.
Vincenzo!
Vincenzo.
Vincenzo!
Inget här heller.
Vincenzo!
Åh, älskling.
-Herregud. -Vad gör du här?
-Vi var oroliga. -Var har du varit?
Du också? Inget hände.
Varför är du inte på Sicilien med Lucio?
-Han letar efter dig också. -Lucio också?
Vi var livrädda.
Varför ringde du inte? Du har mitt nummer.
Herregud. Jag hade hittat ett sätt.
Det hade tagit lite längre tid, men jag hade kommit hem.
-Jag tog med din telefon. -Okej.
Det skulle bli en överraskning.
Nej, låt honom vara.
Det skulle bara få honom att må sämre.
Varför beter han sig så?
Varför kan jag inte vara på en normal jäkla semester
utan att alla oroar sig för mig?
Det är den första svordomen jag har hört dig säga.
Är du verkligen okej?
Furio, du också? Snälla, jag mår bra. Sluta fråga.
Du vet hur din mamma är.
Hon vaknar på morgonen, läser ditt horoskop,
och om det står "möjliga bakslag" får hon panik.
Jag förväntar mig det av mamma, men inte av Camilla.
Jag kan inte vara med nån som ringer polisen när jag är borta i tio minuter.
Du, Vi.
Visste du att en blåvals hjärta
kan väga upp till 200 kilo?
Vad har det med saken att göra?
Inget. Jag ville distrahera dig.
Kan du vara försiktig? Du skrämmer mig. Du kan skära dig.
Om du hade sagt "låt mig göra det" hade du varit i äpplets ställe.
Jag förstår henne.
När jag träffade dig behövde jag tid att förstå hur jag skulle hantera dig.
Ge henne tid.
Varför äter du inte middag med henne? Vi går ut med Hans.
Du snackar visst inte bara skit.
Mitt hjärta är lika stort som en blåvals.
-Det kostar 50 euro. -Ta det här.
-Träffade jag dig? -Ja.
Jag har väntat på den här dagen hela livet.
Dagen då den fula ankungen skulle bli en underbar svan.
Jag har alltid vetat det.
Jag har aldrig tvivlat på min estetiska potential.
Jag visste att på ett ögonblick,
så skulle min kropp bli näring åt lustfyllda kvinnor,
gourmetmat åt deras omättliga sexuella aptit.
Men jag känner mig som en idiot i det här.
Jag är glad att du sa det.
Gepardstilen passar dig inte så bra.
Den här.
Och ta av visselpipan.
-…och en dag… -Nej, vänta.
-Han reste sig och… -Ja, och träet gick sönder.
Han satt fast där i timmar med ett ben nere och ett uppe.
-Hela tiden? -Ja!
-Va? Varför? -Nej. Därför.
-Va? -Rebecca kommer,
och jag svettas melonvodka.
Vad ska jag göra?
-Gå. -Ska jag gå?
-Ja. -Gå.
Jag låtsas prata i telefon och går närmare.
-Funkar det? -Ja.
Nat, ge mig din telefon. Då ser jag rikare ut.
-Va? -Ge mig din telefon.
-Tack. -Vad är det här?
Jag hittade den i Vincenzos fars nattduksbord.
-Jag lägger tillbaka den. -Furio.
Vi går och dansar.
-Nej. -Varför inte? Bara en.
-Stygga killar orsakar problem. -Va?
Stygga killar orsakar problem.
Det är nåt som nån sa till dig nån gång om godis…
Lita på mig. Kom igen.
-Kom igen, bara en dans. -Okej.
-Okej? -Okej.
Hej, ursäkta mig, jag…
Det känns som om vi är på restaurang.
Du är för partisk, det räknas inte.
Hör på, Vinz.
Jag ville berätta en sak.
Jag har…
Sjunger nån i trädgården?
Jag tror det.
Gå till nästa vers. Grattis på födelsedagen!
-Grattis på födelsedagen, Francesco! -Grattis!
Tack. Men det är Vincenzo.
Vincenzo.
-Vad i helvete? -Grattis, Vinz.
-Tack. -Grattis på födelsedagen.
Tack, allihop.
-Tack. -Grattis på födelsedagen!
Spela nåt! Jag tog hela klubben till dig.
Grattis, Vinz.
Tack, allihop!
Och det är klart.
Otroligt.
Nat, ta en bit tårta. Den är god.
-Förlåt. -Ler du?
Vill du ha krig?
-Du började! -Nej! Jag ger upp.
Ger du upp?
Jag har ingen flickvän.
Jag har inget jobb.
Jag bor med mina föräldrar.
Jag är här och mina drömmar är där borta.
I mitten är det glödhet lava som i Sagan om ringen.
Men du har inte ringen, Vinz, för du är inte Frodo.
Nej.
-Nej. -Och jag är inte Gandalf.
-Självklart inte. -Han, hon…
Lyssna på mig.
Vi hittar ringen tillsammans, okej?
-Tack. -Ingen orsak.
Du skämtar.
Okej.
Hörni.
Kom igen, vakna.
Dags att gå till stranden. Kom igen, upp med er.
Kom igen.
-Kom igen. -Pappa.
Jag visste inte du skulle komma.
Grattis, Vincenzino.
Tack.
Då presenterar jag dig för Camilla. Cami!
Ja.
Hej. Trevligt att träffas. Camilla.
Hon är galningen som valde att stå ut med mig.
Och jag är en hemsk far som försöker gottgöra för det.
Roberto.
Irene. Jag ville överraska Vincenzo.
Du överraskade alla, tror jag.
Det här är… Lucio, min partner.
"Partner" känns som en 50-åring i andropaus, men det är okej.
-Trevligt att träffas. -Hej.
Jag gör lite kaffe åt er.
-Grattis på födelsedagen, älskling. -Tack, mamma.
Lucio och jag har en present till dig.
Jaså?
Jag tror att det är skor.
Det är tygskor.
Jag har också en present.
-Du har redan gett mig huset. -Öppna den.
-Det här är? -Smarta glasögon.
De gör ditt liv lättare.
De ser färger, läser tavlor, de är…
De är bekväma och bra på stranden.
Ja.
Vi kan väl åka på en båttur ihop?
Är det verkligen rätt väg?
Jag har faktiskt ingen aning.
Jag bara
-följer min instinkt. -Okej.
Vill du prova?
-Ja, låt mig testa. -Okej.
-Vart ska jag styra? -Rakt fram.
-Rakt fram. Inga svängar. -Du kan svänga.
-Lite till vänster, lite till höger. -Slumpmässigt.
Se upp, ett trafikljus!
-Var allvarlig. -Det är jag.
Kör inte för fort. Vem jagar vi, Vinz?
En skål för dessa underbara vänner.
-Skål! -Skål!
Vinz, skål för dina 20 år.
Dina också. De är inte över än.
Du kommer inte undan med det. Jag vill ha ett tal.
Okej, en skål
för alla tåg man tar av en slump som leder en dit man inte förväntat sig.
-Skål! -Skål!
Och de där man hoppar av vid fel hållplats.
En skål för Furio också.
Rebecca bestämde sig äntligen för att träffa honom.
Skojar du?
Jag bjöd henne på middag och hon sa ja.
Kan du hålla den här?
Ja.
Dök han?
Heja Furio!
Bravo!
Berätta om Hans.
Jag såg er i jacuzzin i morse.
-Kysstes ni? -Ja.
Men det var en sån där kyss som sker efter tre drinkar.
Det betyder uppenbarligen inget för honom, så…
Jag ser dig.
Var ärlig. Vad får jag för betyg på en skala från ett till fem?
Jag vet inte. Du är inget hotell.
Jag vet, men när du ser på mig, tänker du:
"Sexig, jag skulle rida honom hela natten",
"söt, jag vill presentera honom för mormor"
eller "vad ska jag hitta på för att fly"?
Furio, lyssna. Andas.
Vilket av de tre?
Får jag säga en sak? Din visselpipa var cool.
-Jaså? -Nej, den var hemsk.
Men det var fint hur mycket den betydde.
Din lyckoamulett.
Det är synd att du inte bär den på grund av nån som inte gillar dig.
Du är så bitter att jag får magsår.
-Hej då. -Hej då.
-Skål. -Klinga glasen.
Tack.
-Tack. -Tack.
Ursäkta mig.
Jag beställde pepperonipizza.
Det här är peperoni.
-Han har rätt. -Jaså?
Det är peperoni.
-För dig är pepperoni salami, va? -Ja.
-Det är peperoni för oss. Det är gott. -Ja?
Som jag sa, vi var i Grekland förra sommaren.
På min yacht.
Min vän Giorgio var också bjuden.
Vem är Giorgio?
Armani.
Furio, du går för långt.
Ring honom.
-Nu? -Ja.
Du kan väl ringa honom?
Jag hörde att han är på semester. Det är din vän, så…
-Vi kanske kan dyka i hans pool. -Snälla.
-Dyka… -Ja.
Du vet hur det är. Han är kung Giorgio.
Han har modevisningar och allt möjligt runtom i världen.
Han äter nog middag nu.
Eller sover, kanske.
Min telefon är ändå död.
-Död? -Ja. Den är avstängd.
Den är död. Vad synd.
-Död. -Ja, det är den.
Älskling.
Älskling, nej.
Din lilla skit!
Furio!
-Kom igen. -Kung Giorgio?
Det var omöjligt att inte skratta.
Jag måste gå.
-Redan? -Ja.
Älskling? Ja.
Ja, tack.
Inga förrätter för mig.
Hej då, älskling.
Ska du på middag igen?
Ja, jag var tvungen att klämma in två ikväll.
Hej då.
-Hej då. -Hej då.
Hej då? Rebecca?
Ursäkta, Rebecca.
Jag ville bara säga
att vi ska cykla till fjorden imorgon bitti.
Därifrån ser man Amalfikustens bästa solnedgång.
Jag undrar om du vill…
-Imorgon vid solnedgången? -Nej!
Vi ska se soluppgången.
Kan du betala för min rätt?
-Jag borde betala… Visst. -Ja.
-Tack. -Det är okej.
-Hej då. -Hej då.
Åt helvete med det.
Jäklar.
Fyrtiofem minuter.
För vad?
För henne att lära känna mig och dumpa mig.
Jag måste dumpa er också.
-Kom igen. -Jag vet, jag blev inbjuden
till min väns födelsedagsfest. Jag glömde.
Ska vi säga midnatt på torget?
-Okej. -Vi ses.
Jag är inte lika charmig som Hans,
men jag är lite mer pålitlig.
Vad gör du här?
Nat, jag vet inget om tjejer.
Men jag vet en del om killar.
Det är inte som du tror.
-Vilken skitsemester. -Ja.
Okej, vi ska shoppa nu. Vi ses när du kommer tillbaka.
Okej. Hej då, älskling.
Snygga kläder.
Ifall hon kommer.
Furio, hon är Hans vän, så räkna inte med henne.
Tjejer.
Hallucinerar jag eller ser ni också henne?
-Vi ser henne också. -Nat, du måste följa med oss.
Jag behöver nån som skrattar åt mina skämt.
Nat.
Snälla Nat.
Jag betalar dig.
-Betalar du mig? -Jag betalar.
Vi cyklar.
-Nej, snälla. -Cami.
Hans sa att det är en fin plats som vi aldrig kommer se igen.
-Kom igen. Vad är det? -Vincenzo sa att han skulle komma.
Än sen?
-Det är nåt han inte kan göra. -Så då kan inte du göra det?
-Vi har inga cyklar. -Har du fler cyklar, Hans?
Hej. Ja.
-Hej, Rebecca. -Hej, Furio.
Kommer ni också?
Ja, tydligen.
Okej, kom igen.
-Nat? -Ja?
-Ge mig lite vatten, jag dör. -Visst.
Stanna.
Vi har tur, det är en fin dag.
Det är augusti i Amalfi. Vad trodde du?
-Kan du ta min ryggsäck? -Visst.
Tack, jag vill inte få solränder.
Pratade du med Vinz om jobbet i Kanada?
Jag ville göra det häromkvällen, men…
Inser du att du alltid avslutar med ett "men"?
Vi går med Vincenzo och Roberto. Det blir kul.
Nej, gå du. Jag ska träffa en vän.
Jag visste inte att du hade vänner här.
Han är en kollega.
Han är också här på semester.
Är det säkert att allt är bra?
Och om jag frågar dig?
Sisten i betalar för drinkarna.
Kom igen!
Kom igen, du sprang redan.
Det är konstigt att bli full med sina föräldrar.
Att vara tillsammans är också konstigt.
Jag går på toa.
Varför gav du dig av?
Jag stod inte ut, Vinz.
Jag var så rädd för att inte vara en bra far,
att jag i slutändan inte var en alls.
Ibland är jag också rädd, men jag försvinner inte.
Och när jag vill göra nåt, ger jag allt jag har
och gör vad som helst för att lyckas.
Jag letar inte efter en plan B.
Jag har saknat dig.
Det har varit tufft.
Jag vet.
Det tror jag inte.
Du använde en app för att redigera bilderna, va?
Nej.
Jag gick ner 20 kg på tre månader.
Jag trodde att mitt liv skulle bli bättre.
Men så blev det inte.
Förut kanske bara en av tusen killar tittade på mig.
Men han ville ha mig för den jag var.
Hela paketet.
Visst, nu tittar alla på mig…
Men de tittar på mig för att jag ser bra ut,
och de bryr sig inte om resten.
Som mitt ex.
Vad gjorde han?
Han var otrogen och dumpade mig.
Vi simmar dit.
Det förflutna försvinner inte.
Du är inte den enda som vill gömma sig.
Du var definitivt knubbigare.
Men du var också mindre bitchig. Det är min känsla.
Har du hennes nummer? Jag kanske kan…
Gör aldrig så igen.
Det är bättre.
Hej.
Kom hit. De har underbara viner.
Det är vackert här.
Ravello 2013.
Jag dricker det här.
Jag är fortfarande med min vän.
Vi ses senare, okej?
Hej då.
Kom igen.
Hej, Cami. Vi ska åka båt med pappa i helgen. Följer du med?
Jag är på väg tillbaka. Har du handlat klart?
Jag gör er sällskap.
Hej, älskling.
Det låter trevligt. Vi kan prata om det senare.
Det tar längre tid än väntat.
Nat har provat tusen klänningar,
men hon gillar ingen av dem.
Det är svårt och vi har gått långt.
Det är bättre om vi träffas hemma senare.
Vad tycker du?
Puss.
Furio.
Häng med. Kom igen.
Lätt för dig att säga.
Vill du ta en bild?
Ja, visst.
-Vi kan stå här, ljuset är bra. -På mig menar jag.
-Åh, jag ska ta… -Ja.
Visst, jag tar den.
Backa.
Du måste få med bron också.
Vertikalt, annars kan jag inte posta det.
Bron är horisontell, om jag tar den vertikalt…
Lägg dig på marken.
Så jag borde…
-Visst. -Okej.
Du är vacker. Här.
Den är hemsk.
Jag kan inte posta den.
Ta den själv då.
Ursäkta?
Gör det själv om du inte gillar min.
Vad är ditt problem?
Jag har många problem.
Det största är att jag alltid faller för bitchar.
Det är inte ditt fel. Det är mitt problem.
Jag har gjort allt för att du ska gilla mig.
Titta vad jag har på mig.
Jag har aldrig haft loafers på mig, och vi cyklar!
Allt det här för en bitch som du. Kom igen!
-Vad fan. -Du.
-Låt mig vara. -Du kan lägga upp bilden, den är fin.
Du kan…
Furio, vad är det med dig?
Sabba det inte, sa jag. Hennes fest är imorgon.
Furio har äntligen fått lite stake och du oroar dig för en fest?
Ja.
Okej.
Det är besvikelsen med dig.
Du bryr dig inte om nån.
Nat, jag kan inte lösa dina problem.
Kyssen kanske betydde mer för dig än för mig. Vad kan jag göra åt det?
Älskling?
Lucio?
Herregud.
Du missade nåt riktigt fint.
Men jag är glad att du inte var där, för…
…jag drack inte ens så mycket på min möhippa.
Mitt huvud snurrar som en karusell.
Men det var inte bara jag.
Roberto och Vincenzo drack också.
Och de skrattade.
Älskling, var är du?
Lucio?
-Furio? -Va?
Bad Rebecca dig att dra?
Vet du hur folk känner sig på sättet de sitter?
Ge mig solglasögonen. Vi ska gå ut.
-Nej, jag är inte på humör. -Lita på mig.
Okej, men låt mig byta om. Jag känner mig som en idiot.
-Vad sa hon? -Jag vet inte.
Jag tar bort tejpen. Den gör mig förbannad.
Nej, låt bli. Sätt på dig glasögonen igen.
Om du håller dig nära mig stöter du inte på nåt, tro mig.
Du måste fokusera på allt annat.
Men vad är allt annat?
Sen jag träffade dig
har du varit besatt av det faktum att du inte kan hitta rätt tjej,
att hon inte finns, att du är en förlorare.
-Det är ett faktum. -Okej.
Men hur letar du efter henne?
Hur borde jag? Som alla andra.
Du vill ha nån som är trevlig att titta på.
-Vad ska jag göra då? -Fokusera på de andra sinnena.
Förutom det lättaste.
Din metod fungerar ändå inte.
Okej, men driv inte med mig.
Försiktigt.
Oroa dig inte, jag kommer om två minuter.
Vad säger tjejens röst dig?
Vilken tjej?
Du fattar inte. En tjej med en vacker röst
gick förbi och du missade det.
Vet du hur mycket man kan förstå
från en tjejs röst?
Nej.
Man kan förstå massor. Stammar hon är hon osäker.
Hennes tonfall avslöjar om hon är glad eller ledsen.
Man hör på intonationen om man kan lita på henne.
Om hon säger vad hon känner utan att leta efter de rätta orden…
Väldigt poetiskt, men jag har inte den talangen. Du har den.
-Det är inte sant. -Hej på er.
Hej.
Låt mig ge dig en puss.
Säg till Camilla att hon kan behålla cykeln till semestern är över.
-Cykeln? -Ja, cykeln.
Den hon tog med pojkarna.
Vilken cykel?
Vi kunde inte ha gjort det tillsammans.
-Än sen? -Jag visste att du skulle må dåligt.
Men du kunde ändå ha berättat.
Berätta för fan, Cami. Idag är det cykeln, imorgon är det nåt annat.
Hur mycket skit ska vi snacka?
Jag gjorde ett misstag. Jag kunde ha berättat.
Men du låtsas alltid att allt är normalt
när det inte är normalt.
Förlåt.
Om vi vill vara ihop måste vi berätta allt för varandra.
Du har rätt. Vi måste berätta allt för varandra.
En professor från universitetet bad mig att bli hans assistent.
För att göra research.
Men det skulle innebära ett år till i Kanada.
Jag ville berätta, jag svär. Jag försökte många gånger.
Men du var så glad över jobbet Irene hittat åt dig,
och du planerade alla detaljer,
men du glömde att fråga en grundläggande sak.
Vad jag tyckte om det.
Vill du inte binda dig?
Nåt utan uppoffringar, en historia utan…
Det har du sagt sen du kom hit.
Så länge vi var ifrån varandra fungerade allt bra, men nu…
Jag vill inte ha allt planerat.
Jag ser oss inte när vi är gamla.
Jag vill inte veta var vi ska vara eller vad vi ska göra.
För det skulle betyda att vi inte levt en minut,
att vi bara hade följt en förutbestämd väg,
och jag vill inte att mitt liv ska vara så.
Jag hatar det oväntade.
Det gör mig galen.
Men det tvingar en att byta riktning,
och får en att fråga sig vad man vill.
Vill du verkligen det?
Är det lägenheten du är rädd för?
Varför säger du inte sanningen?
Säg det bara. Du är rädd för mig.
"Vill du veta vad jag tycker? Att du är orättvis.
Jag har inte kysst nån på flera månader för att…" Nej.
"Den kvällen öppnade jag mig för dig." Nej, det funkar inte.
"Allt är en lek för dig." Där har vi det.
"Men det är ingen lek.
-Det var det jag ville berätta." -Vad ville du berätta?
Inget, jag letar efter Hans.
-Han kommer senare. -Okej.
Kom in, jag gör lite kaffe.
Okej.
Var försiktig.
Jag är tysk, men jag gör bättre kaffe än napolitaner.
Ja.
Det saknas en bit.
Han såg glad ut.
Ja, det var en flickvän han hade…
Tack.
De träffades på en strandfest.
De flyttade ihop i Berlin månaden därpå.
Ingen kunde stoppa dem.
Jag har aldrig sett Hans så lycklig.
En dag vaknade han, och hon var inte där.
Alla hennes saker var kvar, men inte hon.
Varför stack hon?
De trodde att sommarmagin kunde bli deras vardag.
Men det funkade inte.
Från den dagen släppte Hans aldrig in nån i sin värld igen.
Han säger alltid att sommaren är en bluff
som får saker att se bättre ut än de är.
Du.
Mitt äktenskap kommer också från en sommarkärlek.
Men vi har haft tur.
Den sommaren varar fortfarande.
Det har gått 20 år.
Har du nånsin känt dig vilsen, och inte vetat vilken riktning du ska ta?
Så känner jag med Camilla.
Det är vad som händer mellan din mamma och mig.
Vi skulle till Sicilien, men hon var orolig.
Så jag kom hit till Amalfi.
Jag ville fria till henne.
-Vill du gifta dig med min mamma? -Ja.
Och jag ville göra det här.
Jag ville att hon skulle dela den här stunden med dig.
Hur som helst…
Nog pratat om gamlingars hjärtesorg.
Vi pratar om dig istället.
Varför litar ingen på mig?
Jag förstår dig mer än du tror.
Du har många drömmar.
Jag hade också många när jag var i din ålder.
Jag fick ge upp många drömmar för att ta hand om Vincenzo,
men jag hade inget val. Han var min son.
För dig är det annorlunda.
Det är svårt att leva med Vincenzo. Det är en svår väg att gå.
Att välja att leva med en blind person…
Det är få som lyckas med det.
Jag vet inte om jag är en av dem.
Vincenzo har lidit tillräckligt sen hans pappa stack.
Om du väljer att vara med honom,
men sen bestämmer dig för att ta ett steg tillbaka…
Han skulle inte klara av det.
Och du skulle ångra mycket.
Släpp alla tvivel och rädslor. Kom igen, du klarar det.
Om Vincenzo känner att du inte litar på honom kommer ni ingenstans.
Jag är inget bra exempel på tillit.
Jag är mamma, det är min ursäkt.
Men om ni inte litar på varandra faller allt annat samman.
-Vincenzo. -Lucio.
Han säger att de ska dyka.
Dyka?
Så coolt!
Det är underbart!
Kör.
Axelrem ett och två.
Okej.
Om mamma ser mig…
Om hon ser mig…
Här är regulatorn.
Ge mig din hand. Så där.
Ha den i munnen hela tiden, släpp den aldrig.
-Så här? -Precis så.
Bra. Så.
-Är du okej? -Ja.
Ja. Hur djupt är det?
Åtta eller tio meter.
Kom ihåg vad vi pratade om.
Bakåtvolt, sen glider vi ner i vattnet och allt kommer gå bra.
-Ja. -Okej.
Vet du vad?
Det är inte bara vad din mamma tycker.
Varje förnuftig person skulle tycka att det vi ska göra
är ganska farligt.
Det är därför jag vill göra det.
Är du redo? Kom igen.
Masken.
Okej.
Jag räknar till tre.
Redo?
Ett, två och tre.
Det var fantastiskt.
Jag svär.
Det var en otrolig tystnad.
Jag kände trycket från havet.
Jag kände temperaturen sjunka.
Det var galet.
-Ingen rädsla? -Ingen rädsla alls.
Vincenzo.
Älskling.
Är du okej?
Jag mår toppen. Det är bland det bästa jag har gjort.
Jag har varit orolig hela dagen.
Är du galen? Dyka med Vincenzo?
Mamma, börja inte. Allt gick bra, oroa dig inte.
Du vet hur orolig jag är, och du gör så här mot mig?
Men allt har gått bra.
Jag ville bara att han skulle prova nåt nytt.
Vincenzo är inte din son. Du bestämmer inte vad som är rätt för honom.
Ingen borde få bestämma vad som är rätt för honom.
Vi pratar om det senare.
Du har varit oansvarig. Du gjorde henne orolig.
Du också, pappa? Vi har varit extra försiktiga.
Tänk om jag ville ta en risk för en gångs skull?
Det är inga problem.
Inte på bekostnad av friden hos de som älskar dig.
-Lucio bestämde för alla. -Jag bestämde.
Jag behöver ingen som fattar beslut åt mig.
Jag behöver inte glasögon som påminner mig om vad jag inte har.
Du har aldrig accepterat att jag är blind.
Och dina presenter påminner mig bara.
Hej, Cami.
Idag är en speciell dag för mig.
Eftersom jag förstod hur viktigt det är att vara fri,
att göra vad man vill utan att oroa sig för att vara en börda för andra.
Jag vet hur viktigt jobbet är för dig.
Därför vill jag att du tar det.
För efter det här kommer det finnas många andra saker du vill göra,
och jag skulle bara stå i vägen.
Jag klarar mig, som alltid.
Jag hittar alltid en väg att göra allt.
Jag är van vid att gå in i saker som gör ont.
Jag är sämst på förhållanden.
Alla mina förhållanden slutar illa.
Alltid.
Men din historia kan få ett annat slut.
Du kan rädda den.
Med 20 000 kilometer mellan oss?
Vet du hur mycket som krävs för att lämna?
Jag gjorde allt jag kunde med Camilla, men det var lönlöst.
Var ska jag hitta en tjej som hon?
Fu, lyssnar du på mig?
Vinz, vad vet jag?
Jag vet inget om förhållanden.
Ber jag dig om råd om att skaffa körkort?
Nej. Så varför ber du mig om kärleksråd?
Det jag vet är att om vi räknar dagarna ni har tillbringat tillsammans
blir det sammanlagt en månad, vilket är en kort tid.
Jag menar,
det är mycket för mig. Jag skulle betala för det,
men det är en kort tid för normala människor.
Ge er själva tid.
Låt henne lära känna dig utan att oroa sig, utan brådska, utan planer.
Vinz, du blir arg om nån oroar sig
när du dyker från en klippa, eller om du inte svarar i telefon.
Jag önskar att jag hade nån som oroar sig för allt dumt jag gör.
Du har tur.
Kan du lämna mig ensam en stund, Fu?
Du.
Tack.
Är allt som det ska?
Ja, jag mår bra, tack.
Gör mig inte orolig, fröken. Du är i min systerdotters ålder.
Vad gör du här alldeles ensam?
Du då?
Det är jag som tänder Amalfi.
Jag har varit elektriker i 50 år.
Men jag tror inte att en elektriker räcker
för att lysa upp ditt leende.
68 GILLA-MARKERINGAR, 6 KOMMENTARER
44 GILLA-MARKERINGAR, 3 KOMMENTARER
Åh, tja.
Det har varit en bra semester.
Vincenzo och Camilla vill göra slut utan anledning.
Irene och Lucio hatar varandra,
och du har betalat en mördare för att döda Hans.
Men när det gäller mig
var ingen intresserad. Vilken överraskning.
Vet du vad den verkliga överraskningen hade varit?
-Vad? -Om du lyckades äta den där räkan
som en normal person. Vad gör du?
Förlåt att jag är sen.
Jag stannar en timme till och städar köket.
Bestäm du. Det är okej med mig. Jag är ledsen.
Gör inte den minen. Jag vet att du är arg.
-Gå till borden. -Tack.
Hur smakade det? Gott?
Vill du ha en till?
Är du okej?
Låt mig gissa.
Du biter på naglarna när du ljuger,
du drar många skämt som folk inte fattar…
-…och du har en guldfisk som husdjur. -Va?
Inget.
Det är min väns superkrafter. Jag har dem inte…
Fan. Jag gjorde en…
-Oroa dig inte. -Jag…
Inget av det var rätt.
Men du kan försöka igen om du vill.
Jag heter Anna.
Furio.
Hej. Det är sent, men jag har tänkt mycket på det här.
Kan du komma till torget vid midnatt? Snälla.
Jag väntar på dig.
Det var inte jag.
Herregud.
Strömavbrott. Strömbrytaren är i källaren.
Ramla inte i trappan.
-Kommer du inte? -Nej.
Det är bättre om du följer med honom.
-Okej. -Ta med lite ljus.
Vänta på mig då.
Jag är så nervös.
Oroa dig inte.
Har strömmen gått hos er också?
Strömmen har gått i hela stan.
Det är strömavbrott.
-Vinz. -Cami.
Har strömmen gått?
Gissa vem som gjorde det.
Nu är vi kvitt.
Jag vill visa att jag litar på dig.
-Kom. -Vart?
Dit jag cyklade med de andra.
Men du sa att vägen är farlig.
Jag vet.
Kom.
Kan jag få min halva?
Hur hittade du mig?
Jag har mina källor.
En udda kille med lockigt hår?
Gå försiktigt. Håll dig nära.
Borde inte du vara på festen?
Jo.
Men jag börjar inse vad som är viktigt för mig.
Försiktigt, här blir det smalare.
Lyssna på havet.
Vad gör du?
Jag älskar dig.
Jag älskar dig också.
Nej, jag älskar dig mer.
Inte en chans.
-Jag älskar dig mer. -Nej.
Jo.
-Det handlar inte om längden på tungan… -Furio.
Hej, mamma.
Tror du mig om jag säger att det är nåt du inte vet om mig?
För att få minnen gör jag ibland inspelningar
så att jag kan lyssna på dem när jag vill
och ni inser aldrig att jag stjäl era röster.
Nu vet du nästan allt om mig.
Har du nånsin känt dig vilsen och inte vetat vilken riktning du ska ta?
Så känner jag med Camilla.
Det är vad som händer mellan din mamma och mig.
Vi skulle till Sicilien, men hon var orolig.
Så jag kom hit till Amalfi.
Jag ville fria till henne.
-Vill du gifta dig med min mamma? -Ja.
Och jag ville göra det här.
Jag ville att hon skulle dela den här stunden med dig.
En sista sak.
Jag är också dålig på förhållanden.
Men det betyder inte att vi har fel.
Jag är inte bra på att ge råd,
så jag känner av ansvaret nu när jag gör det.
Men jag har känslan av att du väntar på en ursäkt
för att undvika att börja ditt nya liv.
Eftersom nya saker är läskiga.
Det är inte på grund av pappa, utan för att det du har med Lucio
känns så stort för dig
att du letar efter en anledning att inte hänge dig.
Det är därför du vänder på huvudet för att se vad du lämnat bakom dig,
istället för att låta framtiden överraska dig.
Jag älskar dig, mamma.
JAG ÅKER HEM. DU FÅR BILEN. JAG KLARAR MIG. LUCIO.
-Irene. -Roberto.
När går nästa färja från Amalfi?
Jag vet inte.
Följ med oss till Capri i helgen.
Bara jag, Vincenzo och du.
Vad…
Du kan inte komma hit och förstöra allt.
Visst, jag frågade mig själv om det var värt att försöka igen,
men jag tänker inte gå tillbaka.
Det förflutna borde stanna i det förflutna.
Man kan inte radera tio år på en vecka. Kom igen.
Vet du vad?
Jag trodde att jag inte klarade det.
Att jag inte kunde göra dig lycklig.
Sen kom nån och fick mig att inse att jag inte är så hemsk,
att jag inte alltid är problemet,
att det går att hitta en lösning ihop.
Nu när jag är 50 kanske jag också kan vara lycklig.
-Förlåt, jag måste gå. -Jag skjutsar dig.
Snabbare, kom igen, färjan går snart!
Irene.
Lycka till.
Biljetten, tack.
-Jag har ingen. Släpp fram mig. -Jag kan inte.
Släpp fram mig, det är brådskande. Jag betalar där inne. Lucio!
-Släpp fram mig, sa jag. Lucio! -Jag kan inte!
Lucio, raring.
I morse när jag vaknade och du inte var där…
Vad var frasen nu igen?
Jag önskar att vakna tillsammans
var vår vardag.
Det önskar jag också.
-Frun. -Det önskar jag också.
-Frun! -Ja?
Hon måste följa med mig.
Oroa dig inte. Jag tar hand om det.
Frun.
Jag måste be dig att lämna båten.
Kom igen, sluta.
Herregud. Det är absurt.
-Där är ett trappsteg. -Jag vet.
Hade det inte varit bättre att klä på sig?
Jo, det är en usel idé faktiskt.
Försiktigt.
-Gick det bra? -Jag tog nästan livet av mig.
-Är krabban borta? -Krabban? Hur då?
Statyn.
Vad är det?
Jag tror att nån bytte den mot nåt mer användbart.
Som vad?
Flygbiljetter till Kanada.
Din är en enkelbiljett.
Furio!
-Är du redo? Säg till när. -Det är… Ja.
Okej. Kör.
Bra. Upp med fötterna.
Var inte rädd, den går av sig själv.
Okej.
-Så där, va? -Okej.
Det är för att du tappade balansen.
Håll ryggen rak.
Lägg all vikt på sätet.
-Okej. -Okej.
-Släpp aldrig taget. -Jag fixar det.
Det är okej, kusten är klar.
-Är du redo? -Ja.
-Jag släpper. -Nej, Cami. Vänta.
-Okej, jag klarar det. -Kör!
-Akta häcken till vänster. -Okej.
Okej, bromsa.
Försök komma tillbaka på egen hand.
Fortsätt svänga. Det finns en vägg till höger.
Okej.
Kör! Kom hit.
Rakt fram.
Fortsätt.
-Så här? -Kom.
-Ska du till Kanada? -Ja.
Vi kommer bara ha lite vatten mellan oss.
Vad menar du?
-När kommer du tillbaka? -Jag vet inte, vi får se.
Du kan inte ångra dig den här gången. Det är iskallt i Vancouver.
Jag är glad för deras skull.
Jag är glad för din skull. Förlåt.
Jag mår inte så bra.
-Åh! -Vad sa jag?
Inte igen.
Vi måste göra Heimlichmanövern.
Undertexter: Sara Terho