Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX UVÁDÍ
Když si budete muset vybrat,
zda budete vítězem, nebo poraženým,
vždy poslouchejte vítěze.
Poražený vás nikdy nepozve na cestu, na niž se chcete vydat.
Nevzdávejte se.
Nespokojte se s málem.
Neustupte.
Když přijdou těžké chvíle, nezapomeňte,
že svou historii píšete právě teď.
Moment, můžeme to stopnout?
Není tohle hodně špatně načasované?
To „svou historii píšete teď“ vůbec neodpovídá jeho výrazu ve tváři.
- „Podepsali jste si ortel smrti“? - Ano.
Mně se to líbí.
Jde přece o to, že člověk má mít výdrž, ne?
Dobře, takže znova. Od začátku.
Jo. Kalle, zkus trochu ztišit hlas.
Představ si trailer k americkýmu akčňáku. „Když si musíte vybrat…“
Prostě trochu přitlač.
Tak jo, znova.
Když si budete muset vybrat, zda budete vítězem, nebo poraženým,
vždy poslouchejte vítěze.
Danieli?
- Ano? - Chtěli jsme se dívat na ten film.
- Nemůžeme si ho pustit později? - Později?
Ano.
Myslíš později dneska večer?
Jo, to bude moc fajn.
Počkej, to…
Tohle tu už zítra nebude.
Ten sníh je tady teď.
- Pojď se mnou. Uděláme si pár koleček. - Jo, možná…
Proč ne. Promyslím to.
Ne, díky.
Tohle je prý rozvodový bar číslo jedna.
A přitom mě balí jenom 25letí kluci.
Co tu vůbec dělají?
Haló, slyšíš, co říkám?
Asi myslíš jenom na jednu věc.
Na sex…
- Čekám na objednané pití. - Částku a pak zelené tlačítko.
Ale jestli fakt chceš, vyspat se můžeme.
Ne, díky.
Jo a…
Ten rozvodový bar je tam.
Co to krucinál vyvádíš?
Hlavně klid. Sakra, pusť mě!
Běžte se domů vyspat.
Sakra!
Co děláš?
- Do háje. Dobrý? - Co děláš, krávo?
Pojď.
Haló?
Dobré ráno.
Co tady dělám? Co?
Spala jste v Berzeliově parku…
Aha, a za to lidi zavíráte?
To jsme v Severní Koreji? Na tohle využíváte rozpočet?
Ano, mimo jiné.
Kolik je vlastně hodin?
Za pět minut čtvrt na osm.
Do prdele!
Promiňte, dcera má oslavu svaté Lucie. Musím tam být v osm.
- Nehodil byste mě tam? - Jasně.
Nebo neodvezl mě nebo tak? Super.
Půjdu pro limuzínu.
Odpichujeme se břichem, ne pažemi.
Stačí zabrat tricepsem v závěru.
Ruce držte v tomto úhlu.
Zatlačte břichem. Tam je vaše síla.
Zatlačte! Rychle zpátky a další záběr.
Břichem…
Polohu holí musíte upravit podle sklonu stopy.
Ruce do úhlu a zatlačte…
Pozdravuj ji.
Haló.
POLICIE
Ty jo, super.
Ztratila jsem peněženku.
Daly jsme si s Fridou skleničku vína. A pak druhou a pak…
Víš, co se někdy stane.
Ne, to nevím, ale můžeš mi to vyprávět.
Jak bys to mohl vědět? Musíš se naučit žít.
Jsem v pokušení, když tě vidím.
Jsi jak z billboardu s nápisem „Odvaž se!“.
Sakra, potřebuju trochu vzduchu.
- Nech to okýnko. - Bože!
Nemůžeš být trochu zodpovědnější? Musíš myslet na dceru.
Panebože! Co to s ní má společného?
O dětech nic nevíš. Vždyť ani děti mít nechceš.
„Proč musím mít zrovna já, Daniel Nylander,
úspěšný ajťák,
hyperaktivní ségru, co se o sebe nedokáže postarat?“
- To fakt nevím. - Připadáš si pak ještě schopnější.
- Dělá ti to dobře. - Takže jsi můj rozvojový projekt?
Jsem tvoje Keňa. Jen trochu chaotičtější a šarmantnější.
A asi na tebe půjde procento mého příjmu.
Můžeš zastavit?
- Danieli, zastav. - Ne!
Ne, tady nezvracej.
Bezva. Jo.
Šlo to na auto?
- Jenom trochu. - Krucinál!
Čau, Niklasi.
- Čau, Andersi. Můžeš mluvit? - Je to důležité?
Něco se stalo.
S mámou, nebo co?
Ne, s mámou ne. S Emelií.
S Emelií? Co je s ní?
Bude letos předávat věnec vítězi, no fakt.
Ty jo, to je velká věc!
Vyřiď jí, že jí gratuluju.
Na předávání bude celá rodina. Doufám, že ty taky.
Mám celkem fofr v práci.
Chceš říct, že tvoje práce je důležitější než Emeliin velký den?
- Ne, myslel jsem si to. - Ahoj.
Jdeme na kafe k mámě. Zavoláme si potom.
Pozdravuj ji.
- Ahoj, mami. - Je táta pyšný?
- Jo. - Nesu ti tohle.
To je milé.
Dík!
Všichni spí už, zhasli všechny svíce.
Všechny svíce.
Tip ťap, tip ťap, tipy tipy tip ťap.
Tip tip ťap.
Koukej, skřítci lezou ze všech koutů.
Ze všech koutů.
Špicuj uši, ťapou, je jich spoustu.
Je jich spoustu.
Tip ťap, tip ťap, tipy tipy tip ťap.
Tip tip ťap.
O adventu houstne tma, rozžehneme světla svá.
Bože chraň ty, kteří pláčou, ať mají zas svou tvář šťastnou.
Agnes!
Byla jsi úžasná, Therese.
Vy jste ale krásně zpívali, miláčku.
- Ta je ode mě. - Moc děkuju.
- Ahoj. - Ahoj.
„Pro nejroztomilejšího skřítka na světě, Huga.“
Cože? Ukaž.
Chtěla jsem, ať tam napíšou Elvira. Hugo se ani trochu nepodobá.
Tak. To je ale mizerný obchod.
Ty sis ublížila?
Hele, mají tu koláčky a další dobroty.
- Nedáš si něco? - Nejím cukr.
Co to povídáš? Co to je za nesmysly? Odkdy?
Dostanu tisíc korun, když celý rok nebudu jíst cukr.
No, tvoje máma jsem já.
A já říkám, že na Lucii si může dát koláček každý. No ne?
- Elviro, pojď. Rozdávají prskavky! - Jen běž.
Liso, večer mi volali z policie.
- Co? Co jsi provedl? - Já půjdu…
Chtěli vědět, jestli je naše dcera v bezpečí.
Možná jsem měla skleničku přesmoc.
Nebo dvě.
Podají hlášení o podezření na sociálku.
Hlášení o podezření?
- K podezření není důvod. - O tom ty nejspíš nerozhoduješ.
Větší blbost jsem ještě neslyšela.
Miláčku, pojedeme domů.
Táta ale říkal, že pojedeme k němu.
Asi to nějak popletl.
Liso?
Pověsíme vánoční hvězdu?
- To je ono, viď? - Jo.
Dáš to do zásuvky?
Krása.
No ne?
Zítra koupím novou žárovku.
- Možná i novou hvězdu. - Tahle je pořád hezká, ne?
Nesmí se to přehánět.
- Mám ti zaplést copy? - Jo!
Tak jo.
Mami?
Mami, vzbuď se!
Do háje!
Do prdele!
Do háje!
Kurva! Do prdele!
Mami!
Promiň.
To je dobrý.
INSTALATÉRSTVÍ JOHANSSON
Mám tě ráda úplně nejvíc. Víš to, viď?
Ahoj, miláčku.
Ahoj. Nastup si do auta, já přijdu hned.
- Pojď. Tak. - Zítra si zavoláme.
Bože, byla to jen otázka času. Hadice byla úplně uvolněná.
Liso, u sociálky se za tebe přimluvím, ale musíš spolupracovat.
Vyhrožuješ mi?
Elvira u mě zůstane, dokud všechno nedáš do pořádku.
A u tvé dokonalé přítelkyně, která jí nařídila dietu?
I to chceš říct sociálce?
Snaží se jí být dobrým vzorem. Možná bys to měla zvážit taky.
- Já jsem dobrý vzor. - Vážně?
Vždyť nemá ani vlastní postel.
JEDETE 37 km/h
Haló!
Ahoj.
Co to děláš?
Poklízím tady. Nechci, aby se Lisa vyptávala.
Bože, ta toho ale nese.
Ahoj, pojď dál.
Jejda, pomoz mi.
Ježiš.
A je to.
Chudáčku.
- Prý ti musí rozvrtat celou podlahu. - Jo, je to šílený.
Bude to trvat tři měsíce. Nejmíň.
Tři měsíce?
Promiň. Máš mě plný zuby, ale musím tě poprosit o další peníze.
Jinak to nevyřeším.
- „Trochu chaotičtější a šarmantnější?“ - Vrátím ti to.
- Nějak to vyřešíme. - Děkuju. Už jste jedli?
- Ne. - Nejdřív se musím vyčurat.
O tohle se postarám.
Sorry.
Tak jo. Povlékla jsem ti postel a připravila ručníky,
aby ses tu cítila jako doma.
Děkuju.
Všechno je ti k dispozici.
Dobře.
Fajn.
Jaké máte návyky, pokud jde o alkohol?
Normální, řekla bych.
To, co se stalo, byla jednorázová věc.
- Pijete, když je u vás Elvira? - Ne.
Nebo možná skleničku. Víc ne.
Jak dlouho nemáte práci?
Já nevím. Možná několik let.
Chci si otevřít pedikurní salon. Jen si musím doplnit vzdělání.
Jaké vzdělání je na to potřeba?
Zdravotní péče o nohy. Na gymplu jsem měla zdravotní specializaci.
Jo, není to jen stříhání nehtů.
O své dítě se postarat umím.
- Nemůžete mi ji vzít. - Toto je předběžné posouzení.
Za čtrnáct dní rozhodneme, zda zahájíme šetření.
Dobré ráno.
Jak to jde?
A jéje.
Trochu jsi oslavovala, co?
Bartolo Mascarello Barolo z roku 1988. Výborně.
Skvělá volba.
Klara ho dostala k třicátým narozeninám, jestli se nepletu.
Bylo dobré?
- Stojí 5 000 korun, takže… - Co? Děláš si srandu?
Ne. Neshání se úplně snadno.
Kdo má doma tak drahý víno?
Můžema za to my. Jsme hloupí, nemáme ho tu mít.
Samozřejmě vám to zaplatím.
Můžeme dohodnout splátkový kalendář nebo něco.
Sakra, promiň.
Kašli na to, v pohodě.
Mám ale podmínku. Pojedeš se mnou na lyže.
Co? To ne.
Půjčíš si věci od Klary. Jakou máš velikost bot?
- Ani náhodou. - No tak.
Jsou to dvě hodiny autem. Bude to fajn. Potřebuješ na vzduch.
Vážně říkám ne.
Jaké máš alternativy? Ležet tu a svíjet se v úzkostech?
Dát si vyprošťovák?
No tak! Snažím se ti pomoct.
Lidem, kteří závodí na lyžích, se daří líp ve všech oblastech života.
Lidi, kteří závodí na lyžích, jsou šílenci.
Jsou míň deprimovaní, žijí déle…
Bude se ti to líbit.
Danieli!
Jen tady pomůžu ségře. Zatím se zahřejte.
Hlavně bráchu moc neposlouchej.
Je to tyran.
Na drsňáka si jenom hraje. Vevnitř je děsnej měkota.
- Nekaz mi image. - Image?
Jsem jejich šéf.
Uvolni trochu kolena.
Dej pokoj. Připadám si jak bába, co má artritidu a hemoroidy.
S tou artritidou nevím, ale ten zbytek celkem sedí.
Fuck you.
Ber to tak, že máš obrovský potenciál.
A co je tohle? Takovej padák! Si děláš srandu?
- Sjedeš to pluhem. - Jak „pluhem“?
No prostě… Takhle.
- Bezva. A teď opatrně. - Je to v pohodě.
A teď Eva.
Udělej to jako ségra. Kolena k sobě!
Sakra…
- No tak. - Jasně.
Pluhem!
Co to sakra…
Dobrý?
- Musíte dávat pozor. - Ona nechtěla.
Tohle jsou malé děti.
- Jo, taky tu mám jedno dítě. - To vidím.
Je to úplně na hovno.
- Nejpitomější nápad. Do prdele. - Nic se nestalo.
- Teď bude rovinka, bude to snazší. - Já končím.
Děláš si legraci?
- To jsi celý ty. Rovnou mě vemeš na útes! - Nemůžeš to vzdát.
Vždycky když to začne být trochu těžké, vzdáš to.
Musíš sakra zatnout zuby!
Dotáhni jednou něco do konce.
Život není jízda z kopce s větrem v zádech.
Chci na Vasův běh, 90 kiláků. Ty ujedeš dva a vzdáš to.
PO LYŽOVÁNÍ
Mami? Co tu děláš?
Ahoj.
Ahoj, miláčku.
Trochu jsem běžkovala s bráchou.
Bylo to moc fajn.
A kde je Cesar?
Dneska jsme tu jen my dvě.
Učíme Elviru jezdit slalom.
Jasně.
Je šikovná, fakt hrozně šikovná.
- Děsně šikovná. - Díky.
Učí se rychle.
- Jasně… - Na jarní prázdniny jedeme do Sälenu.
Podařilo se nám zarezervovat chatu.
Na ten týden vycházejí prázdniny i Vasův běh, tak to není snadné.
My tam budeme taky.
- Aha. - Cože?
Jo.
Jo, já poběžím…
Vasův běh.
Vážně? Je to děsná štreka.
Devět kilometrů.
Pořád dokola říkala „šikovná“.
Dětem se nesmí říkat, že jsou šikovný.
- Mají pak strach ze selhání. - Musíš je ale umět pochválit.
- Pochválit? - Jo.
Kdybys měl dceru, byla by z ní do třetích narozenin anorektička.
Na lyžích mi neříkej, že jsem šikovná.
- Dobře. - Žádná chvála.
Jasně.
Zaměř se na to, jak to prožívám a jak o tom uvažuju.
- Chápeš? - Jo, když myslíš.
Myslel jsem, že na lyže už nikdy nevlezeš.
Rozmyslela jsem si to. Pojedu s tebou.
Pojedeš se mnou?
Jo, Vasův běh.
- Vasův běh? - No.
Je to 90 kiláků. Běží se za tři měsíce.
Devadesát? To je vtip?
Vždyť jsem ti to říkal.
Existujou i kratší závody.
Ale je dobré mít motivaci. Je to bezva nápad.
Ne, už jsem se rozhodla.
Pojedu Vasův běh. Musím se vzchopit. Máš pravdu.
Dneska jsi ujela dva kilometry a zhroutila ses.
Ale řekla jsem Elviře, že poběžím.
Proč jsi to řekla?
Protože…
Abys udělala dojem na Philippu?
Ne.
- Ne? - Ne!
- Já myslím, že to bude super. - Jasně.
Našel jsem ti startovní číslo.
- 1 800 korun. - Super.
- Chceš do toho jít? - Jo.
- Je to závazek. Chápeš. - Jasně, chápu.
Tvrdý trénink, každý den.
Ale pomůžeš mi, viď?
Pomůžu, když slíbíš, že to nevzdáš.
První neděli v březnu budeš na startu, kdyby čert na koze jezdil.
A přestaneš pít alkohol.
Yes, sir.
Tak to zaplať.
Dobře.
START NA VASOVĚ BĚHU 1 800 SEK
Opovaž se vycouvat.
- Mám tě ráda. - Nech toho.
NA POČEST PÁNĚ
Dědeček by na tebe byl strašně pyšný.
- To musíš vědět. - Super.
Děláš si zásobu sacharidů?
Není na to trochu brzo?
- Jak to myslíš? - Poběžíš.
- Poběžím? - No, Vasův běh.
- Ne. - Jo, teď už tomu neunikneš.
Někdo musí běžet s mámou.
Copak ona poběží?
Za rok bude veterán. Myslíš, že to teď zapíchne?
- Vždyť měla srdeční selhání. - Proto nechci, aby jela sama.
- Můžeš přece jet ty. - Děláš si legraci?
Letos věnuju veškerou pozornost Emelii.
Budu natáčet, podporovat ji, na všechno dohlížet…
- Chápu. - Nebo myslíš, že by měl jet Johan?
S utrženou achilovkou?
Ne. Myslím, že by možná vůbec neměla jezdit.
O všechno se tu staráme s Johanem a ty si běžíš svůj závod ve Stockholmu.
Jako když táta onemocněl.
Kdo onemocněl?
Johan s tou achilovkou a tak.
- Letos s tebou pojedu já, mami. - Nejsem dítě.
Ne, ale chci s tebou jet. Můžu?
Čekat na tebe nebudu.
Fajn.
Nevadí, když vezmeme Lisu na Vasův běh?
Nevím, co na to říct.
Podal jsi to jako romantický víkend s trochou běžkování, ale…
Rezervoval jsem jí samostatný pokoj. To ti je jasný, ne?
Tak jo.
Danieli…
Je moc brzo. Abstinence 48 hodin.
Můžeme si zadovádět.
Ne, to nemůžeme.
Dobře.
Zítra potřebujeme nejlepší kvalitu, nebo ne?
Zítra?
Zítra, jo. Doufám, že jsi nezapomněl.
Ne.
Tak. Nejdřív pár koleček na zahřátí.
KLUB KOLEČKOVÉHO LYŽOVÁNÍ STOCKHOLM
REPRODUKČNÍ KLINIKA DNES 15:00
Dobře.
Kde je Daniel?
Ne!
- Haló? - Kde jsi?
Trochu jsem se zaseknul na poradě.
- To myslíš vážně? - Vyřeším to.
No to doufám.
Haló?
Takže to mám strčit do spodního prádla?
Ano, je důležité udržovat tělesnou teplotu. Proto.
A pak to odvezu vaší ženě.
Ano, to byste byl moc hodný.
Samozřejmě vám připlatím.
Udělám to za 1 000 korun.
Dobře, ano.
Promluvte si s mojí ženou. Zaplatí vám.
Dejte si to tam pořádně.
A nevyndávejte to, dokud nebudete na místě.
Co myslíte, že bych s tím dělal?
Možná si vemte můj průkaz. Aby věděli, že vy jste já.
- Co? - Teda vy jste vy.
- Ale že já… - Chápu.
- Nashle. - Díky.
Tak jo, ještě jedno kolečko. A pak intervalový trénink.
- Připravte se. A zahnout. - To je perfektní, pěkný.
Ano, rozumím.
- Klara? - Ano, to jsem já.
Pán říká, že po něm váš muž poslal sperma.
Daniel tady ale musí být, aby potvrdil totožnost.
Prosím.
Jinak tady to máte, aby…
Vezmu si to.
Taky mi máte zaplatit.
- Haló? - Tobě úplně přeskočilo?
Co se děje?
Nechceš říct nikomu z rodiny a přátel ani slovo o tom, čím si procházíme. Ne.
Ale udělat si z prvního taxikáře poslíčka se spermatem je v pořádku.
Poslouchej mě.
Kde mám jistotu, že to dítě nebude jeho?
Jo, teď to zní jako lepší nápad.
- Klid. - Ne, teď poslouchej ty mě.
Za 20 minut mi odeberou vajíčka.
Budeš tady s novou, čerstvou dávkou. Rozumíš?
Musím jít.
Co? Kam musíš jít?
Danieli!
Promluvíme si potom.
Co sakra dělá?
Jak se cítíte?
Pojďte prosím se mnou.
Chceme začít za pět minut.
Máme patnáct vajíček.
To je výborné, Klaro.
A spermie?
- Máme jich dost. - Výborně.
Chci se zeptat… Pohyblivost je trochu snížená.
Může to mít nějaký vliv?
Daniel strašně moc trénuje a nosí hodně těsné oblečení.
Prý jich mají dost, tak proč to řešíš?
Protože jsem četla, že to může mít vliv.
Na diskusním fóru?
Ne, myslím, že to bylo v novinách nebo na nějakých vědeckých stránkách.
- Už nevím. - Na diskusním fóru.
Dobře, Danieli. Tak to bylo na diskusním fóru.
Co mám dělat, když nemůžu mluvit s přáteli?
Nemáš poslouchat nevzdělané hypochondry, kteří skupinově fabulujou.
Snad slyšíš, co říkáš. Já ti to říkat nebudu.
Taky se říká, že často mají problémy kuchaři. Stojí u sporáku.
Možná moc často vařím. Možná je to tím. Nevím.
Jak říkám, máme jich dost, takže se tím nemusíte trápit.
Dobře.
Uvidíme, kolik embryí získáme.
- Uvidíme se ve středu. - Děkujeme.
Veselé Vánoce.
Bože můj, není ti nic?
Rekord.
Tak to gratuluju.
Veselé Vánoce.
Děkuju za dárkový poukaz.
Není zač.
Jaký film si pustíš?
- Můžeš si pustit, jaký chceš. - Jaký chci?
Tady. Děkuju.
Ano, ale samozřejmě od sedmi let.
Elviro!
Musím jít ke stolu.
Tak jo, pozdravuj tátu. Veselé Vánoce.
Pozdravuje tě máma.
Veselé Vánoce.
Uvidíme se zítra.
Zabojuj!
- Krucinál! - A je to.
Výborně.
Tak jak prožíváš běh na lyžích?
- Jak o něm uvažuješ? - Sklapni.
Vasův běh je 56 takových koleček.
Na Vasově běhu si můžeš dát sváču.
- Ne, nech mě. - Dobře.
Motivace není zadarmo. Musíš se k ní propracovat.
Jo.
- Slyšíš mě? - Jo.
- Rozumíš, co říkám? - Jo.
- Neslyším. - Jo!
Dobře, do toho. Jsi silná.
Nebo ne? Připadáš si silná, ne?
Máme jedno embryo. Vzhledem k okolnostem je to dobré.
Ale protože říkáte, že se necítíte dobře, Klaro…
Při vyšetření jsem si všimla oteklého břicha,
a proto s transferem chvíli počkáme.
Dobře.
Takže ho zamrazíme?
Zamrazíme ho a počkáme jednu, možná dvě ovulace.
Ale jak to, že je oteklá?
Jsem hyperstimulovaná, Danieli.
Hyperstimulace vám hrozí.
Chci, abychom se aspoň začali bavit o adopci.
O adopci se bavit nechci.
Vždyť máme embryo. Nemůžeme se prosím soustředit na to?
- Jen taková rychlá improvizace. - Cože? Jsi jako špičkový šéfkuchař.
To je fakt. Je to dobrota.
- To celerové pyré je skvělé. - Magické.
- A ta omáčka! - Ještě že můžu jíst za dva.
Kdy se to má narodit?
Za dva měsíce.
- Víno? - Ne, díky.
Jsi snad taky těhotná?
- Jen mi trochu chybí hranice. - Jsi nejhustší běžkařka.
Sám jsem to viděl.
I my vám chceme něco…
oznámit.
- My… - Copak?
No…
- Děláte si legraci? - Ne.
- Ty jsi taky… - Je ještě brzo, ale… jo.
- Jensi… - Gratuluju!
Ty jsi ale hřebec, Jensi.
Neslyšel jsi, že už teď je planeta přelidněná?
- Čtyři děti? - Pět.
- Pět? - Jo.
- Dvojčata. - Děláte si legraci.
- Jejda. - Je to tak.
Neber to jako nátlak.
- My děti nechceme. - My děti mít nemůžeme.
Tak je to. Snažíme se o to.
Snažíme se o to už několik let.
Včetně oplodnění, IVF,
všeho.
Jo…
- Tak je to s námi. - To mě moc mrzí.
- Mě taky. - Sorry, nechtěl jsem…
Nemohl jsi to vědět.
Ale vám to samozřejmě moc přejeme.
Díky.
Viď, miláčku?
Samozřejmě.
A my… my máme…
Máme embryo. Zmražené.
- Jasně. - Takže… doufáme.
Jasně.
To je super.
Tak je to.
- Na zdraví. - Na zdraví.
- Na fantastickou večeři. - Ano, na zdraví.
Na zdraví.
Už je celkem pozdě, co?
Půlnoc odbije…
…šest, pět, čtyři, tři, dva, jedna…
Šťastný nový rok!
- Šťastný nový rok! - Šťastný nový rok!
- Šťastný nový rok. - Jo.
Šťastný nový rok, Jensi.
Šťastný nový rok.
Proč jsi nic neřekl?
Mohla jsem ti pomoct. Dělat vám náhradní matku nebo tak něco.
Možná se to nesmí, když jsi sourozenec.
Co myslíš? Možná je to riskantní.
Poběžíme? Řekněme čtyřikrát.
Nahoru a dolů.
Bacha.
- Jupí! - Shit.
Jo, musíš koukat i za sebe.
Co tu sakra dělám?
- Proč jsi mi to nerozmluvil? - No tak, jdeme.
Jo? Tak pojď.
Proč jsi sakra tak rychlej?
Liso, rozhodli jsme se zahájit šetření.
Chápu, že je to pro vás velmi těžké.
Co vám řekl Cesar?
Zjistili jsme, že když je Elvira u vás, často chodí pozdě do školy.
Ano, bydlím od její školy daleko.
A někdy nepřijde vůbec.
Když je u vás, má hodně absencí.
Byla nemocná.
Podle Cesara je Elvira v poslední době velmi neklidná,
skleslá a často ji bolí břicho.
Ne, tak to není. To vůbec není pravda.
Prosím, nespouštějte to šetření. Polepšila jsem se.
Je mi líto, Liso, takhle se nám to v tuto chvíli jeví.
Začala jsem trénovat, přestala jsem pít.
- Pojedu Vasův běh… - Pojedete Vasův běh?
Ano, pojedu.
Opravdu? Já ho pojedu také.
- Aha. - Počtvrté.
Jezdím „otevřenou stopu“, ale letos pojedu klasicky.
- Kolikrát už jste to jela? - Teď to bude poprvé.
Poprvé? Výborně!
Když jsem řekla „Vasův běh“, dívala se na mě úplně jinak. Šílený.
ADOPČNÍ AGENTURA
To je jako sekta.
CO ADOPCE OBNÁŠÍ
Haló?
Sekta. Slyším tě.
Až se vrátím domů, tak mi dáš zabrat, jo?
- Jo, slibuju. - Však já jim ukážu.
Ahoj.
ZBÝVÁ 30 DNÍ
Ahoj.
- Vypadáš svěže. - Díky.
VE STOPĚ S NAOMI
Dejte ruce…
Výborně.
ZBÝVÁ 14 DNÍ
ZBÝVAJÍ 2 DNY
Carina Larssonová.
Dobrý den, tady Daniel Nylander. Mám to nahlas a je tu Klara.
- Máme zmeškaný hovor od… - To je dobře, že voláte.
Bohužel mám špatné zprávy. Embryo nepřežilo rozmrazení.
V klidu popřemýšlejte, jak chcete postupovat dál.
Nemusíte se rozhodnout hned.
Můžeme si zavolat příští týden.
- Ozveme se vám. - Dobře.
- Na shledanou. - Na shledanou.
- Nikdy nebudeme mít děti. - Ale budeme. Ještě není pozdě.
Je ti přece čtyřicet.
Řekněme, že budeš plodná ještě nejmíň čtyři roky.
Dvanáct ovulací za rok. To je minimálně 48 šancí.
Teď na matematiku nemám sílu.
- Jenom chci mít dítě. - Já vím, já rozumím.
- Já taky chci mít dítě. - Promiň.
Ne, to je…
Miláčku…
Zavoláš pak do toho hotelu?
Proč?
No, stornovat to…
Ne, proč? Proč bych to dělal?
Jak to, „proč“?
Teď tam přece jet nemůžeme.
Copak jsi robot?
Ne, to nejsem, ale…
S tím transferem jsme počítali.
- Danieli… - A že to možná nevyjde.
Přece to…
Dobře. Já každopádně zůstanu doma.
Nemám na to sílu.
Sakra, počkej.
Plánuju to a trénuju na to celý rok, Klaro.
Vytáhnul jsem tam lidi z práce, dokonce i ségru.
- Mě to taky mrzí. - Jo.
- Byla to poslední šance. - Ne.
- Jo, byla. - Nech toho.
Tohle všechno je kvůli tobě. Na to nezapomeň.
Jo, já vím.
Myslím, že by ses měl víc angažovat.
- Já se angažuju. - Jasně. Fakt? Já to nevidím.
- Říkám, že bychom se neměli vzdávat. - Jo, fajn.
Jenže ty si do těla neustále necpeš hormony, že ne?
Ani nemůžeš přijít na kliniku na odběr vajíček,
ale pošleš taxikáře!
Za to jsem se ti omluvil.
Hormony bych klidně bral, ale nemůžu.
Co chceš, abych udělal? Mám přestat žít?
Nech toho. Říkáš takové hlouposti.
Ne, neodcházej!
Člověk nemůže přestat žít jen proto, že se snaží o dítě.
- Nikdy jsem neřekla, že máš přestat žít. - Ty jsi ale přestala.
- Vážně? - Jo.
Na nic jiného nemyslíš, nic jiného neexistuje.
Nepojedeme tamhle, nebudeme dělat tohle. Furt jenom dítě, dítě.
Jsi tím posedlá!
Jdi se bodnout.
Jdi se bodnout ty.
Kdybys neměl tak ubohý spermie, takhle bychom tu kurva nestáli.
Na to nezapomínej.
Klara nepojede?
Vždyť říkám. Není jí dobře.
Pro mě je fajn vidět, že občas máš problémy i ty.
Budu na to myslet.
Tak jedeme.
Ano, tady Klara.
Dobrý den, tady Wilma z hotelu Högfjäll v Sälenu.
Dobrý den.
Dobrý den. Kvůli Vasově běhu máme plno.
Proto chci zkontrolovat vaši dnešní rezervaci.
Apartmá a dvoulůžkový pokoj.
To můžete zrušit. Myslím to apartmá.
Promiňte, nerozumím.
Můžete to zrušit.
- Mám rezervaci zrušit? - Ano.
Děkuji, na shledanou.
- Modrý, nebo fialový? - Kolik bude stupňů?
Hlásí minus tři.
Ty jo.
Tak co? Nervózní?
Mám pocit, že umřu.
Za to můžeš ty, sadisto.
Ne, poslyšte.
Na Danneho, nejlepšího trenéra na světě.
- Na nejlepšího trenéra. - Jo.
Když si budete muset vybrat…
Vzala si tabák?
Dobrý den.
Promiňte, neznáme se odněkud?
Ne, myslím, že ne.
Celebrita asi nejste.
- Ne, celebrita nejsem. - Trapas.
Prý se podobám Martinovi Stenmarckovi, zpěvákovi, ale…
Ne, to bych neřekla.
- Ne. - Nic proti němu nemám.
Je to hezoun, ale není to můj typ.
Vy se podobáte někomu jinému.
Jo.
To je možné.
Jo.
…jet na lyžích 90 kilometrů z vesnice Berga až do cíle…
„Podobáte se někomu jinýmu, ale nejste tak hezkej.“
Já prostě nemůžu…
Jen koupím nějaké ovoce nebo něco.
- Teď? - Jo.
- Odjíždíme. - Jo, já ale chci ovoce.
Pět minut.
Klíčky od auta!
- Ty je nemáš? Je to zamčené? - Jestli jsem…
Ne, já je nemám.
- Sakra! Před chvílí jsem je měla. - Děláš si srandu?
- Jak to děláš? - Přestaň. Radši mi je pomoz hledat.
Pět minut tě nechám samotnou a ty to dokážeš posrat.
- Co je to s tebou? - Nechtěla jsem. Nech toho.
A přesto jsme teď bez klíčků.
Na všechno sereš. Včetně dcery.
„Co se to děje? Vůbec netuším.“
- Chceš to? - Stát tady na mrazu?
- Běžet Vasův běh. - Jo, chci běžet Vasův běh.
Nevypadá to tak.
Tak jsem ztratila klíčky.
Třetí světová.
Musí být tady.
Volám asistenční službu, tohle nedám.
Musíš bejt tak nevrlej?
Dobrý den, tady Daniel Nylander. Ztratili jsme klíčky od auta.
- Tak jo, co budete chtít? - Hele, není tamto…
Krucinál, Lisa?
- Co to dělá? Je opilá? - Panebože.
Jo, jedeme.
Jedeme.
Tady! Našla jsem je. Chytej.
- Na jaké jméno jsou rezervace? - Nylander. Daniel.
Vaše rezervace byly dnes zrušeny.
Ne, to není možné.
Ten dvoulůžák jsem rezervoval už před rokem.
- Bylo to zrušeno. - Tak nám dejte jiný pokoj.
Všechno je obsazené, bohužel.
Můžeme vám nabídnout ubytování ve škole. Dám vám ložní prádlo.
- Ložní prádlo? To je vtip? - Danieli…
Co? Mám spát na zemi ve škole?
- Zítra jedu Vasův běh, 90 kilometrů. - To i ostatní, kteří tam bydlí.
Na to kašlu. Asi nechtějí být mezi prvními 500.
- To udělala Klara. - Může za to Klara?
Kráva jedna!
Vyzvedneme si čísla?
Jasně.
Pěkný.
Brnknu Elviře, jestli už jsou na místě.
Dobře. Já se podívám po Jensovi a Björnovi.
- Jasně. - Fajn.
Zlatíčko, vezmeš tuhle?
- Ahoj, mami. - Ahoj, miláčku. Máš se dobře?
Jo. A ty?
Jasně, mám se skvěle.
Ty máš ale hezkou čepici. Tu koupil táta?
Ne, upletla mi ji Philippa.
Pořád plete pro miminko.
Pro miminko?
Dáš mi na chvíli mámu?
Zlatíčko, vezmeš si svoje věci?
Ahoj, Liso.
Vy čekáte dítě?
Jo, chtěl jsem ti to říct.
To tě Elvira přeběhla.
Je to celkem čerstvé.
V jakém je měsíci?
Ve čtvrtém… V pátém.
Já myslela, že další děti nechceš.
Taky že jsem nechtěl.
Liso, vážně jsem nechtěl…
aby to…
Takhle ne. Promiň.
Promiň, musím končit.
Buď vytěsním všechny pocity únavy a počítám odpíchnutí,
nebo se plně soustředím na smyslové signály.
Cítím, jak mám vyčerpané svaly,
soustředím se na to, jak dýchám.
- Tohle je Danne. Naomi. - Těší mě.
Jsi ten šéf, co přiměl zaměstnance, aby sledovali, jak je dobrý?
Jo, na tom možná něco bude.
Moc mě těší. Jsem tvůj velký fanoušek. Daniel.
Den před závodem se snažím vyhýbat cizím bacilům.
Jo. To je… samozřejmé.
Vybíháš taky v páté vlně?
Ve druhé.
A ty?
Taky.
Dobře.
Koho ti připomínám?
Já nevím.
Hádej.
Kocoura v botách?
Ne. Jacka Sparrowa.
- Dáš si něco k pití? - Ví máma, že jsi tady?
Neví.
Koho ti připomínám?
- Prosím. - Jedno velké pivo a jägera.
Hned to bude.
VASŮV BĚH
Tak co, půjdeme na kutě?
No, asi bychom měli.
Ještě tu chvíli zůstanu. Musím počkat na ségru.
- Jasně. - Dobrou.
- Těšilo mě.
Dobrou noc. Hodně štěstí.
No a kolik kilometrů máš za sebou?
Čtyři sta na kolečkových lyžích, čtyři sta na sněhu. A ty?
Patnáct set ve stopě.
Jo, to je dobré.
- Ahoj. - Ahoj.
Už jsem si vzpomněl, odkud se známe.
Stihla jste tu oslavu Lucie, co měla dcera?
Jsem policajt.
Viděli jsme se to ráno na stanici.
Tak prosím.
Bude to za 210 korun.
To jsem si neobjednala já.
- Velký pivo a jäger. - Ne, velký mlíko.
- Ale no tak. - To byl vtip. Děkuju.
Vtipný.
Hej, promiň, že jsem byla nezdvořilá.
Pozvi paní Sparrowovou.
Už jsi to běžel?
Jo. Už je to dávno, ale jednou.
Tak to asi neznáš první klesání.
Ne.
Jeď po cestě nalevo od domu.
Je delší, ale budeš ji mít pro sebe.
Všichni jedou doprava.
U jakého domu?
Chceš to ukázat?
Jo, to budeš hodná.
Venku mám skútr. Za chvíli jsme zpátky.
Dobře, projedeme se.
Já pojedu s mámou.
Chce se stát veteránkou.
Veteránkou?
Jo. Když někdo závod absolvuje třicetkrát, je z něj veterán.
- Shit. - Je soutěživá.
Jsi v tom po ní?
Ne, já chci absolvovat jenom jeden závod.
Jmenuje se Marathon du Médoc.
Neslyšela jsi o něm?
- Ne. - Ne?
Běhá se mezi vinicemi, zámky a tak.
Na stanovištích s pitím můžeš degustovat víno a…
Možná se podávají i ústřice, kachní játra a…
No, chápeš.
- Jo, to zní skvěle. - Jo.
I když já jsem spíš na párek v rohlíku.
Jo, to já asi taky.
Tak takový závod založíme. Bude se běhat mezi stánky s hotdogem.
- Ochutnávka čokoládových nápojů… - Danieli!
Kam jdeš?
Jen se chceme na něco podívat. Je to tak na čtvrt hodinky.
Kdo je to?
Naomi.
Pak se vrátím.
Zatím.
- Tam. Tam to vezmeš po vnější straně. - Takže doleva?
- Jo, tam je to klidnější. Míň lidí. - Jasně.
Chceš vidět, kde bydlím?
Jo, nebo… Kde bydlíš?
Na staré salaši. Rodina ji má celé generace.
Spím tam vždycky noc předtím. Pro štěstí.
Jo, rozhodně. Let’s go!
Nezvedá to.
Ne?
Můžu jít s tebou.
Policejní doprovod pro bezmocnou ženu?
Nechci, abys skončila v nějakém parku.
Fakt vtipný.
Wow!
- Útulné. - Postavili ji v 18. století.
Ještě se používala, když byla máma dítě.
Super nástroje.
Lákala se jimi zvířata, když někdo neovládal kulning.
Kulning? Co to je?
Hlasová technika. Hodně zvláštní věc.
Nějaký zvláštní jazyk?
Spíš takové halekání na dobytek.
- Aha. - Falzetem.
Může být rozkazovačné nebo pobízivé.
Ty to umíš?
Jenom když se udělám.
A co děláš jinak? Když neběžíš Vasův běh.
Když nejsem na záchytce nebo v popelnici?
Jo, přesně tak.
No…
Jsem nezaměstnaná a předtím jsem byla na nemocenské kvůli depresi.
Aha.
Bože, musím působit jako nejzoufalejší člověk na světě.
Nezaměstnaná, na nemocenské, zoufalá…
Taky jsem občas tajně kouřila pod větrákem.
- Tohle je tvůj profil na Tinderu? - Jo.
Jo.
Už půl roku jsem single, takže jsem se mohla fakt soustředit.
Můj ex vždycky kňoural, že mi trénink zabere moc času.
Jo, to může být pěkně otravné.
Chtěl vysedávat doma, dívat se na televizi a jíst tacos.
A dělat děti. Já přitom děti mít nechci.
Ne?
Mám příliš ráda svobodu.
Chci mít možnost jít si dělat, co chci a kdy chci.
V létě lézt po skalách, na podzim chodit,
v zimě lyžovat.
Je to trochu divný, takhle se tu s tebou bavit.
Sleduju tě na sociálních sítích a četl jsem všechny tvoje příspěvky.
A teď sedíš přede mnou, osobně.
Jo, to musí být trochu zvláštní.
Je mi jasné, že možná působím jako nějaký stalker.
To jsem nechtěl. Promiň.
Možná mě to vzrušuje.
Dobře.
ADOPČNÍ AGENTURA
ADOPCE
Tak tady bydlím s 50 milými chlapy.
Někteří možná zas tak milí nejsou. Nevím.
Jo.
- Mám na ně udělat zátah? - Ne, mám pepřák.
To jsem neslyšel.
Ale poslouchej. Jestli chceš, tak můžeš spát u mě.
Nebo u mámy. Bydlí tamhle.
Díky, jsi hodný.
Brácha by mi ale asi neodpustil, kdybych ho tu nechala samotného.
To chápu.
Ale děkuju za společnost.
Taky děkuju.
Zítra zlom vaz.
Jo, ty taky. Zlom vaz.
Dobrou noc.
A žádný pepřák, jo?
Jasně, slibuju.
- Je to nedovolené ozbrojování. - Jasně.
Když mě budou osahávat, bodnu jim do zadku hůlku.
Jasně. Dobrou noc.
Kde sakra jsi? Volala jsem ti.
Mám mizernej signál. Taky jsem ti volal.
Naomi mi nabídla, že tu můžu přespat.
Prosím?
Nemůžu spát na zemi.
Děláš si srandu? Necháš mě mýmu osudu?
Tvýmu osudu, co…
Haló?
Jsi tam?
Policie! Stát!
Smím si to rozmyslet?
Jo, jasně že smíš.
Dovolali jste se Danielu Nylanderovi. Po pípnutí prosím zanechte vzkaz.
Večer před závodem bych nikdy s nikým nic neměla.
Ani pusu.
Ne, to…
To naprosto chápu. Samozřejmě.
Ale…
rezervovala jsem soukromou vířivku v hotelu těsně po závodě.
Jestli se chceš přidat.
Chci si dát víno a dopřát si to, co jsem si upírala,
než naberu síly na další závod.
To je dobrý plán. Rád.
Scházíte se takhle před závodem vždycky?
Ano, je to tradice.
Jak dlouho už jste spolu?
My? Ne, my nejsme…
Lisa je…
- Jsme jen přátelé. - Jo.
Jako s tou… Jak se jmenovala? Katrin?
Nech toho.
- Seznámili jste se hrozně rychle. - No tak.
Jako po rozvodu. Hrozně rychle.
Podáš mi sýr?
S ní jste taky byli jenom přátelé.
- Jo. - Jo.
No a co ty, Irmo? Jak se cítíš?
Dobře.
- Ptá se, jak se máma cítí před závodem. - Jasně. Jste nervózní?
Proč bych měla být nervózní?
Pak člověk podá horší výkon.
To je fakt. Budu na to myslet.
Když se člověk dá na boj, musí bojovat.
Jo. Díky za večeři.
Tady je někdo nervózní.
Chápu ale, že dávat věnec vítězi je celkem prestižní věc.
- Řekni, lásko. - S tím souhlasím.
No.
Věnec předávala Charlotta i máma.
Je to tak, že v mužské kategorii předává věnec žena? A naopak.
Přesně tak.
Není to trochu genderově normativní?
Třeba když je člověk gay. Když zvítězí gay.
Pak možná chce, aby mu věnec předal člověk stejného pohlaví. Nevím.
To jo.
Jen mě to napadlo.
No…
Zajímavé.
Hele, zapomněla jsem se zeptat,
jestli věnec může předávat jen člověk z Dalarny.
Jo, jasně.
Nebylo by hezké vybrat někoho s přistěhovaleckým původem?
Jo, zeptám se mámy.
Je ve výboru Vasova běhu.
Třeba afghánský transaktivista s postižením?
Jo.
A pak je myslím důležité, aby člověk nebyl moc vychloubačný.
To rozhodně.
To tady u nás nepřichází v úvahu.
To je tvůj táta?
Jo.
On je…
Je po smrti.
Umřel před deseti lety.
Byli jste si blízcí?
Táta si nebyl blízký s nikým.
- Ukážu ti, kde budeš spát. - Dobře.
Není to žádný hotelový apartmán, ale…
Je to perfektní.
Děkuju, že jsi odvedl mé myšlenky od závodu.
Vždyť jsme o ničem jiném nemluvili.
Člověk získá nový pohled na věc.
Děláme, co můžeme. Je hloupé se pořád srovnávat druhými.
Říká ta, která zítra bude soutěžit na lyžích s 15 000 dalšími lidmi.
Jo, já to tak ale neberu.
Budu soutěžit sama se sebou.
To je klišé.
Já totiž budu závodit s tebou, to ti můžu říct.
- Dobře. - Jo.
Ať vyhraje ten nejlepší.
Jo, nebo ta nejlepší.
Nebo transčlověk.
Tak jo.
Neviděl jste tu holku, co má místo tam?
Ne, tam nikdo nespal.
Dobře, děkuju.
Díky za odvoz.
A díky za…
Možná se uvidíme ve stopě.
Jo.
I když vlastně nevím.
Pojedu s mámou, takže…
Na svůj věk jede rychle, ale… Doufám, že nás zastaví první provaz.
Co? Jaký provaz?
Provaz. V určitou chvíli natáhnou přes trať provaz.
Ten, kdo neprojel, musí závod ukončit.
Ať chce nebo nechce.
Takže jsem si říkal, že…
To nevíš?
Ne.
Bude to v pohodě.
Tak zlom vaz.
Víš, tak uvažuju…
Nejsem úplně připravená na to,
abych začala randit a tak.
Mám teď v životě trochu binec.
Jasně.
Když už je řeč o provazu přes trať… Jo.
Tady, a dál už ne.
- Teda… - Chápu.
Tady jsi.
Kde jsi byla?
Dovolala se ti Klara?
Ne. Mám špatný signál, jak sis možná všimla.
Volala mi a poslala esemesku. Co mám odpovědět?
Že jsi šel s tou salašnicí?
Já jí zavolám.
A co máš za lubem?
Sundal sis i prsten?
Jo, sundal.
To já před závodem vždycky.
Aha.
Mám od něj puchýře.
Je to samozřejmě souboj o dobrou startovní pozici.
O tom, jak rychle se závodník dostane do Mory, rozhoduje,
jakou má startovní pozici.
Nasazování závodníků je důmyslný proces, který rozhoduje…
S Klarou spolu nemůžeme zůstat.
Cože?
V posledních letech jsem spíš její terapeut než manžel.
A to, co jsem včera cítil s Naomi…
Potkali jsme se na úplně jiné úrovni.
- Vždyť ji znáš asi tak dvanáct hodin. - Připadá mi, že ji znám celý život.
Mohl bych se přestěhovat sem.
Založit tu třeba konferenční centrum.
V zimě můžu lyžovat, v létě lézt po skalách
a na jaře třeba dělat seskoky s padákem.
Ne, vážně. Jsi vždycky před závodem tak labilní?
O závod vůbec nejde.
Jenom se mi rozsvítilo. Chápeš?
Až se vrátím domů, promluvím si s Klarou.
Musíme se rozvést. Měli jsme to udělat dávno.
S Klarou jste spolu 15 let, ne?
Zahodíš všechno, protože jsi potkal pětadvacítku v tangách? Nech toho.
Takový klišé.
Naomi je 32, jasný?
A je učitelka tělocviku.
Tak v tom případě do toho. Super nápad. To bude…
Sakra, přijedeme pozdě! To není dobrý.
Prosím vás, můžete tady otevřít dveře?
Jdu taky.
- Co? - Jo.
Promiňte.
Ty mi dáš košem? Měli jsme to podniknout spolu.
Jsi v desáté vlně, já ve druhé. Zavolej mi z cíle.
- Co na tom záleží? - Ty to zvládneš.
To je pěkná podpásovka!
DOBRÝ DEN, KAM CHCETE JET?
Ahoj, mami!
Ahoj, miláčku. Jsi vzhůru?
Kde jsi?
Jedu na start.
- Přijdete se podívat? - Asi jo.
Promiň, že jsem teď měla v životě takový chaos. S tím je konec.
Jenom si najdu práci, potom dodělají byt a tak.
Všechno bude fajn.
Dobře.
Tak jo, ty moje třeštidlo. Pusu!
Teď! Cítil jsem menší kopanec.
Na to je ještě brzo.
Nepojedeme se podívat na Vasův běh?
Dneska přece jedeme na horskou chatu na vafle. Bude to super.
Elviro, těch závodníků jsou tisíce. Těžko mámu najdeme.
A co kdybychom na ni čekali v cíli?
Uvidíme.
Znáš mámu.
Napovídá toho spoustu a nakonec je všechno jinak.
Ten závod je strašně dlouhý
a já si myslím, že máma vůbec nedoběhne do cíle.
Tady! Teď! Sáhni si!
Tady.
Jo!
A tady je taštička.
BORŮVKY
Hej!
Klid!
Teď se uklidníme. Už jsem tu.
- Dávejte pozor. - Jo, vy taky.
- Běžte dozadu, kam patříte. - Jo, vtipný! Však uvidíte.
Hlášení pro cestující do Mory s odjezdem v 7:44.
Vlak má zpoždění.
Předpokládaný odjezd je 9:14.
Promiňte.
Odvezla byste mě do Mory v Dalarně?
- Končím za hodinu, bohužel. - Dobře, děkuju.
Promiňte, odvezete mě do Dalarny?
Do Dalenu, není problém.
Ne, do Dalarny.
Do Dalenu rád.
- Dalarna, to je tisíc kilometrů, ne? - Ne, tolik ne.
Kam chcete jet?
- Dobrý den, to jste vy. - Dobrý den.
- Pamatujete? - Jasně.
- Já jsem ten, co… - Jasně.
Jasně.
Jak to vůbec dopadlo?
Moc dobře ne, bohužel.
To je mi líto.
Jo.
Kam chcete jet?
Chci jet do Dalarny.
- Do Dalarny? - Do Mory.
Nastupte si.
- Určitě? - To si pište. Nastupte si.
- Dobře. - Už jsem tam nebyl sto let.
Díky.
Výborně!
Pojďte. Raz…
Natři jim to, Irmo!
Za 90 kiláků z tebe bude veterán.
A nahoru!
Výborně! A nahoru!
Naomi!
- Jdeme na to! - Yes.
Brzy začne…
A teď vypustíme tento zástup lyžařů.
Je to energie jako z jaderné elektrárny.
Tato kaskáda barev plná energie
se dává do pohybu a míří k jejich životní výzvě.
Hlásím, že doprava kolem Sälenu se zastavila,
to ale nevadí, je nám tu spolu krásně!
Jako vždy, kamaráde.
Vasův běh… Běžkujete i vy?
Ne. Dřív jsem trochu běžkovala, teď už ale moc ne.
Já taky ne.
Přesněji řečeno, na lyžích jsem nestál dlouho.
Já jsem spíš na fotbal.
Trénuju chlapce v Hammarby.
To máte spoustu práce.
To jo. Děláte si legraci?
Někteří to berou vážně a dělají, co jim řeknete.
Jiní jen pobíhají, honí se a ulejvají se.
Tak to holt je.
No, hlavní je, že přijdou a užijou si to, no ne?
Že nezlobí a nekopou do sebe. To se taky stává.
Pak musíte zasáhnout, zařvat a promluvit s nimi.
To rozhodně.
Poslyšte, musím tam být v jednu hodinu. Stihneme to?
Jo. Za chvíli se to rozjede.
Elviro?
- Není tu. - Cože?
Elviro?
- Elviro? - Zavolej jí.
Má to vypnuté.
Nemůže být daleko.
Venku je určitě strašná kosa.
Do toho! Výborně!
Co to sakra děláš?
Dávej pozor!
- V pořádku? - Ty idiote.
Sorry. Omlouvám se.
No tak, Danieli. Kašli na něj.
Vůbec mi to neklouže!
Mami!
Uvidíme se doma.
Krucinál!
Manžel bude rád, že mu budete fandit.
To doufám.
On neví, že přijdete?
Nemůžu se mu dovolat.
Tak skočíte do taxíku a jedete tam?
Pane jo, to je láska! To je romantika!
Možná je to trochu složitější.
Víte…
Se ženou jsme se dlouho snažili o dítě.
Zkoušeli jsme to několik let, ale…
Nebo přesněji řečeno s bývalou ženou.
Před půl rokem se znova vdala.
To… protože jste nemohli mít děti?
Ne, to už je hodně dávno.
Prostě poznala někoho jiného.
Chlapa, co má u nás železářství.
To je hrozné.
Jo, tyhle věci se stávají. Nemůžeme mít všechno pod kontrolou.
Ale nářadí teď nakupuju jinde.
Baví mě truhlařina.
Řekla…
Řekla jsem mu hodně…
hodně ošklivé věci.
Teď mi to nebere, takže nevím.
Aha.
Uvidíme.
Kdyby se moje žena vrátila a řekla, že mě má ráda a…
omluvila se, z fleku bych jí odpustil.
Vážně?
Jo. Z fleku.
Život totiž není cesta po rovince.
Jsou na ní stoupání a klesání a…
Jo, je to učiněná horská dráha.
Přesně jako Vasův běh. Ne?
Nemyslíte?
- To jo. - Jo.
To bude dobrý.
SURPRISE! BUDU…
KLARA: SURPRISE! BUDU ČEKAT V CÍLI.
Co to děláš?
Musím na malou. Jeď napřed.
To se dělá do kalhot.
Budu čekat ve vířivce.
Do toho!
Holka, šetři síly. Zbývá nám 85 kilometrů.
Cože?
Pojď za mě. Dám ti správné tempo.
- Kde je Anders? - Špatně namazal.
Debilní Lisa!
To bude dobrý, zlato.
Miláčku, najdeme ji, věř mi.
Krucinál!
Neodbočíme tamhle na tu menší silnici?
Kde je?
Moje malá…
Tady takhle chodit nemůžeš. Může to být nebezpečné.
Jezdí tu jedno auto za druhým.
Kde máš mámu a tátu?
Máma je na lyžích.
Nasedni si do autobusu a trochu se zahřej.
Do toho!
Poslední odpich!
A už tu máme vítěze letošního závodu, Geira Lippestada.
Jo, Emelie! Výborně!
Obrovská gratulace, Geire! Fantastický výkon!
Vítězný čas je…
Vasův běh má vítěze.
Lippestad doběhl do cíle s časem tři hodiny 57 minut…
- Někdo už doběhl? - Ano, právě teď.
Jak je to možný?
Je to sakra vůbec člověk?
- Je to Nor. - Jedeme.
Housku?
Stopa!
Kde vás mám vysadit?
Co nejblíž u cíle.
- Jestli to jde. - Jasně.
VÍTÁ VÁS OXBERG
Výborně!
No ne, koukej.
Předjíždíme šéfa.
Co se děje?
Ahoj.
- V pohodě? - Jo.
Určitě?
Přepadl mě zvláštní pocit, jenom…
- Zvláštní pocit? - Jo.
- Tak to opatrně. - Jasně.
Jedeme.
- Jeďte. - Jo.
Pojedu za vámi.
Vidím, že zpomaluješ.
- Teď to musíš zvládnout sama. - Dobře, díky, Irmo!
Bez vás bych se tak daleko nedostala.
Na svahu u Risbergu pozor. Spousta lidí si tam zlámala ruce a nohy.
Na jakém svahu?
Koukej na toho v černém.
Jede se dál.
- Shit! V pořádku? - Ahoj.
- Co? - Myslím, že jo.
Nezranila ses?
- Ne. - Super.
Dobře.
Ty kráso.
Máma udělala sabotáž s voskem, vůbec mi to neklouže.
- Děláš si legraci? - Ne.
Chtěla jet sama.
Zdrhla mi.
Za chvíli jsme v půlce, pojď.
- Pojď, jedeme. - Nojo.
V pořádku?
Není vám nic?
Haló, v pořádku?
- Potřebuju tady pomoct. Zdravotníky! - Ne.
- Nevím, co se stalo. - Dobrý den, jak se cítíte?
- Nic mi není. - Nemyslím si.
Do háje, už jdou s provazem. Musíme přidat. No tak, počkejte!
Počkat, už jsme tam!
- Hej, to ne. - Tohle…
- Bohužel. Kvůli bezpečnosti. - Nebuďte zlý.
- Pravidla platí pro všechny. - Nevíte, čím si prošla.
Skvělá práce, ale je konec.
Počkat.
Teď nás pustíte. Jo?
Jinak budete mít potíže.
- Výborně, díky. Jdeme. - Dávejte si bacha.
V cílové rovince přibývá závodníků.
Torbjörn Eklöf z Göteborgu. Srdečně gratulujeme.
Jörgen Holmberg z Skellefteå…
Já to nechápu. Tady to ukazuje, že stojí na místě.
- Myslíte, že ztratil čip? - Ukažte.
Björn Lundkvist a Jens Gren z Lidingö, bok po boku. Do toho!
Ahoj!
Výborně! Gratuluju!
Ahoj. Ty jsi tady?
Nevíte, kde je Daniel? Podle tohohle uvízl v Oxbergu.
- Nevím. Byl celý vyřízený. - Cože? Myslíš, že se zranil?
Nevím.
Můžeme tam zajet, jestli chcete.
Určitě? Nemusíte zpátky do Stockholmu?
Ne, já nemusím vůbec nic. Jdeme!
- Určitě. - Rádi vás přivítáme ve Vansbro.
Kde máte šéfa?
- Nevím. Zrovna o tom uvažujeme. - Vypadal dost zničeně.
Nebudu čekat celý večer. Vyřiďte mu to.
Dobře.
- Ty vole. - Tak nějak.
BORŮVKOVÁ POLÉVKA EKSTRÖMS
Jdeme.
- Jo? - Jo.
Tak pojď.
Ne!
Mami!
Mami?
Ahoj, mami.
Ahoj. Co se stalo?
Všechno v pořádku?
- Liso, pojedu s ní. - Doufám, že bude v pořádku.
Pojedu s vámi, ano?
Kdo to byl?
Co tu sakra děláš? Já myslela, že už jsi dávno v cíli.
- V Moře na mě čeká Klara. - Cože?
Nevím, co mám dělat.
Ale no tak, Danieli.
Každý má problémy. Vyřešíte to.
Nevím, co mám dělat. Vůbec nevím.
Můžeš začít tím, že si připustíš, že je to těžký.
- Všechny emoce potem nespláchneš. - Tak co mám dělat?
Mám se začít litovat? Co?
Jo, možná.
Zpít se do němoty, co?
Nehodlám ze sebe dělat oběť, to prostě odmítám.
Život není závod, který musíš vyhrát.
Pak skončíš jako jeho máma. To chceš?
- Kašli na to. Jedu pryč. - Kam jedeš?
Nevím. Prostě pryč.
Ne.
To stačí.
Chcete to snášet dalších 40 kilometrů?
Co?
Nebo si radši dáte horkou čokoládu ve vyhřátém autobuse?
Já volím autobus.
A co vy?
Tohle přece nemá smysl.
Gustava Vasu chápu. Bojoval o život.
Ale naše spása je tamhle.
Posranej vosk!
- Nikdy víc! - Co to sakra děláte?
- Bláznivá ženská! - Cos to na mě vylil?
Co to tady sakra vyvádíte? Do prdele!
Dáte si?
Ne, budu pokračovat.
To jako vážně?
Dobrý den všem. Tady Torgny, váš řidič.
Jezdil jsem Vasův běh každý rok 30 let a vždycky v autobuse.
Jak říkáme, odpadni a naber síly. A trochu si užijte teplo. Díky.
Mami!
Ahoj.
Ahoj, kamaráde.
Co myslíš, že mám udělat?
Co?
Haló?
Tohle je šílený.
Koukejte, teď se to hýbe! Je někde tady.
Někde uprostřed lesa!
Promiňte. Chci se zeptat.
Někoho pohřešujeme. Pomůžete nám?
- Závodníka? - Ano. Jmenuje se Daniel Nylander.
- Nevíte, jestli tudy projel? - Nemám tušení.
- Nedá se zjistit, jestli už projel? - Bohužel ne.
Podívejte. Je tady.
- Nemůžu ho najít. - Zeptejte se šéfa kontrolního stanoviště.
- Naskočte. - Co?
Naskočte. Honem.
Co to sakra děláte? Vraťte se!
Policie!
Policie.
Tak.
Sakra!
Haló!
Pomoc!
Haló!
Počkejte!
- Co? - Už ho nevidím.
Danieli!
Haló?
Haló! Pomoc!
Tam. Danieli!
Klaro!
Tady jsem!
Danieli.
Jsi v pořádku?
Co tady děláš?
Jenom jsem chtěla…
Chtěla jsem se omluvit.
Promiň.
- Měl jsem zůstat doma. - Ne.
Já jsem měla jet s tebou.
Řekněte mu, že ho máte ráda. Řekněte to.
Co tady dělá?
Milostivá paní potřebovala odvézt…
- Přijela jsi ze Stockholmu taxíkem? - Jo.
Co to provádíme? Co?
- Já nevím. To mi řekni ty. - Já nevím.
Honím tě tady, honím tvoje spermie…
Myslím, že…
Myslím, že to musíme znova promyslet.
Dát si pauzu.
Já nevím. Co… co myslíš ty?
Já myslím, že mi umrznou koule.
Pojď.
Stejně nám nikdy moc radost nedělaly.
Do toho! Už jenom kousek.
Zbýváte už jen vy.
Půjdeme za vámi do cíle.
Dobrá práce!
- …bundu? - Myslím, že modrou.
Přijíždí poslední účastnice závodu, Lisa Nylanderová.
Výborně! Už jede!
Barva vlasů?
A tady ji máme! Lisa Nylanderová!
Skutečná hrdinka tohoto závodu.
Poslední závodnice, která doběhla do cíle.
Je to bojovnice.
Dnes stála na lyžích 12 hodin a 20 minut.
Tomu říkám výkon, tomu říkám elán.
Měla byste na sebe být hrdá.
Teď vám publikum pomůže s posledními metry.
Do toho!
Pane jo!
Velká gratulace, Liso.
- Mami! - Tam je!
Mami!
- Mami! - Ahoj.
Mami, vyhrála jsi?
Skoro mám takový pocit.
Dokázala jsi to! Výborně, Liso!
Máte 27 000 zhlédnutí.
Na tom kdekdo udělá kariéru.
Jo, někdy do toho člověk musí skočit.
Výborně, tím pádem jsme hotovi. Váš případ je uzavřen.
A přeju vám hodně štěstí.
Děkuju.
OBSAH: KLARA
OBSAH: DANIEL
Pojď dál.
Ahoj.
Danieli, já…
Byla jsem na gynekologii.
Aha.
Jen chtěli zkontrolovat, jestli je všechno v pořádku.
Dobře, a co…
Našli něco?
Jo.
Zjistili, že…
Že jsem těhotná.
Jsem ve 14. týdnu.
Takže…
Muselo to být těsně předtím, než jsi odjel do Sälenu.
Jsem těhotná!
Jak…
- Na obrázku to vypadá divně. - Nevypadá to jako prsty.
- Vypadá to jako maso. - A někdo ho uříznul.
A tady vidíš všechny…
VASŮV BĚH – DIPLOM
Tak jdeme na to.
Tak. Tady máme tarus.
Tady máme metatarus.
Tarsus. Myslela jsem metatarsus.
A tady máme…
- To lechtá. - Opravdu?
VIP POZVÁNKA MARATHON DES CHÂTEAUX DU MÉDOC
OBJÍMÁM TĚ! ANDERS MÁMA JE V POŘÁDKU A ZDRAVÍ TĚ.
Mami, venku je policejní auto.
VETERÁN
Překlad titulků: Miroslav Pošta