Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PRESENTERER
Når du kommer til et veivalg mellom vinneren og taperen i deg,
lytt alltid til vinneren.
Taperen kommer aldri til å ta deg med ut på veien du vil reise.
Ikke gi deg. Ta aldri til takke. Ikke trekk deg.
Når de vanskelige øyeblikkene kommer, ikke glem
at det er nå du skriver historien din.
Vent, kan vi bli her?
Kjennes ikke dette som sykt dårlig timing?
"Det er nå du skriver historien din" ligger over bildet av ham.
-"Nå skriver du dødsdommen din", liksom? -Ja.
Jeg synes det er bra. Det handler jo om at man skal holde ut i det lange løp.
-Ja. Vi kjører fra begynnelsen. -Ja.
Prøv å legge ned stemmen litt, Kalle. Tenk amerikansk actionfilmtrailer.
"Når du kommer til et veivalg…" Gi det litt trykk. Da starter vi igjen.
Når du kommer til et veivalg mellom vinneren og taperen,
lytt alltid på vinneren.
-Daniel! -Ja?
-Vi skulle jo se på film. -Kan vi ikke gjøre det senere?
Senere? Litt senere i natt da, mener du?
Ja, men det blir koselig.
Dette blir ikke liggende til i morgen. Det er nå det er snø.
-Bli med og gå noen runder i stedet. -Ja, hvorfor ikke? La meg tenke.
Nei takk!
Dette skal jo være skilsmissebar nummer én.
De er bare 25-åringer som sjekker meg opp.
Hva gjør de her engang?
Hallo! Hører du hva jeg sier?
Du tenker vel bare på én ting? Et ligg. Ligg, ligg, ligg!
-Jeg venter på bestillingen min. -Beløp og grønn knapp.
Men hvis du vil, så kan vi godt ligge sammen.
Det går bra, takk. Og du…
Skilsmissebaren er der inne.
Hva faen holder du på med?
Ta det litt rolig! Hva faen, slipp meg!
Gå hjem og legg deg.
Men hva faen…?
Hva faen gjør du?
-Hvordan gikk det? -Hva faen gjør du, jævla kjerring?
Kom nå.
Hallo!
-God morgen. -Hva gjør jeg her? Hva?
Du lå og sov i Berzelii park.
Ja vel. Og da havner man i fengsel?
Er dette Nord-Korea, eller? Er det dette dere bruker resurser på?
Blant annet.
Hva er klokka?
-Den er ti over sju. -Hva? Faen også!
Unnskyld. Datteren min har luciafeiring klokka åtte. Kan du skysse meg?
-Absolutt. -Kan du kjøre meg dit?
Da kjører jeg fram limoen, da.
Stakekraft sitter i magen, ikke armene.
Et rykk med triceps er alt…
Lås armene i vinkel, sånn. Press med magen, der er du sterk!
-Så raskt tilbake og ta neste tak. -"Magen"…
Du må tilpasse stavposisjonen, avhengig av hellingen i sporet.
Lås armene og press…
-Hils. -Mm.
Hallo?
Faen, så snilt. Jeg må ha mistet lommeboka.
Jeg og Frida skulle bare ta et glass vin. Så ble det to, og så…
-Du vet hvordan det kan bli. -Nei, det vet jeg ikke. Fortell.
Du må lære deg å leve litt.
Ja, man får lyst. Du er som en vandrende reklame for å slippe seg løs.
-Faen, kan jeg få luft her? -La vinduet være.
Kan du være litt ansvarsfull? Du har en datter å tenke på.
Hva har dette med henne å gjøre?
Du kan ingenting om barn. Du vil ikke engang ha barn selv.
"Hvorfor skulle akkurat jeg, Daniel Nylander, fremgangsrik IT-fyr,"
"få en søster som ikke kan ta hånd om seg selv?"
-Jeg vet ikke. -Da kan du jo føle deg enda flinkere.
-Det gjør deg godt. -Er du bistandsprosjektet mitt?
Jeg er ditt Kenya. Litt rotete, litt sjarmerende.
-Har du et enprosentsmål, altså? -Kan du stoppe bilen?
-Daniel. Stans bilen! -Nei, nei! Ikke spy her!
Kom det på bilen?
-Bare litt. -Men hva faen!
-Hei, Niklas. -Hei, Anders. Kan du snakke?
-Er det viktig? -Det har skjedd noe.
-Er det mamma? -Nei, ikke mamma. Emelie.
Emelie? Hva da?
Hun er blitt utnevnt til årets kranskulla.
Wow! Det er jo kjempestort. Hils og gratuler fra meg.
Hele slekten kommer på kroningen. Du også, håper jeg.
Litt travelt med jobben da, kanskje.
Mener du virkelig at jobben din er viktigere enn Emelies kroning?
Jeg tenkte meg det. Nå skal vi ha kaffe med mamma, vi får snakke mer siden.
-Du får hilse henne. -Hei, mamma!
-Jeg tok med den. -Så hyggelig!
Takk!
Alle sover, slokte er lysene, er lysene
Tipp tapp, tipp tapp, tippetippe tipp tapp,
tipp tipp tapp
Se, da kryper nisser opp av kroken,
opp av kroken
Hør, speid, tripp fram på tærne,
frem på tærne
Tipp tapp, tipp tapp, tippetippe tipp tapp
tipp tipp tapp
Mørket tetner i advent, og vårt andre lys blir tent.
Gud bevare dem som gråter, la dem smile og leke atter.
Agnes!
Herregud, så fint dere sang, jenta mi!
-Vær så god. -Tusen takk.
-Hei. -Hei.
"Til verdens søteste nisse, Hugo"?
Nei… Få se.
Jeg ba dem jo å skrive Elvira, så skriver de Hugo. Det ligner ikke engang!
Her. For en drittbutikk.
Har du slått deg?
Det er masse boller og godt her. Vil du ikke ha?
-Jeg spiser ikke sukker. -Hva er dette for dumheter? Siden når?
Jeg får 1000 kroner hvis jeg ikke spiser sukker på et år.
Jeg er moren din. På Luciadagen får man spise bolle om man vil.
-Kom, Elvira! Man får stjerneskudd! -Bli med, du.
Du, politiet ringte meg i natt.
-Hva? Hva fanken har du gjort? -Jeg skal bare…
De ville vite om datteren vår var i trygg forvaring.
Kanskje jeg tok et glass for mye. Eller to.
Du vet at de sender en bekymringsmelding til sosialen?
-En bekymringsmelding? -Mm.
-Det er ingenting å bekymre seg for. -Det avgjør nok ikke du.
Det var faen meg det dummeste jeg har hørt!
Vesla. Kom, vi skal hjem nå.
-Pappa sa at jeg skulle bli med ham. -Han må ha misforstått.
Lisa!
Skal vi pynte litt?
-Det ble vel bra? -Ja.
Setter du i kontakten?
-Fint. -Mm.
Hva?
Jeg får kjøpe en ny lyspære i morgen.
-En ny stjerne også kanskje. -Det er vel ikke noe galt med denne?
Det kan jo ikke være for perfekt.
-Skal jeg flette håret ditt? -Ja!
Mamma?
Mamma! Våkne!
Helvete!
Faen også! Helvete!
Faen! Faen!
Mamma.
Unnskyld…
Det går bra.
Jeg elsker deg mest av alt, det vet du vel?
Hei, jenta mi. Hei.
Hopp inn i bilen, så kommer jeg snart. Kom.
Vi snakkes i morgen.
Det var bare et tidsspørsmål, røret satt helt løst.
Lisa! Jeg støtter deg overfor sosialen, men du må samarbeide.
Truer du meg nå?
Elvira bor hos meg til du har ordnet opp i ting.
Hos deg og din perfekte kjæreste som slanker ungen vår? Får sosialen vite det?
Hun prøver å være et godt forbilde. Det bør kanskje du også.
-Jeg er et godt forbilde. -Er du det?
Hun har ikke engang en egen seng å sove i.
-Hallo! -Hei.
Hei.
Men hva gjør du for noe?
Jeg bare rydder unna. Jeg orker ikke masse spørsmål fra Lisa.
Men herregud, for greier hun har med seg.
Hei! Kom inn! Oi!
Jøss, jøss. Sånn.
Sånn. Herregud, stakkar.
-Daniel sa at gulvet må brytes opp. -De sier det vil ta tre måneder.
-Oi! -Unnskyld, jeg vet at du er lei av meg.
Jeg må få be om et lån til. Jeg fikser det ikke ellers.
-"Litt rotete, litt sjarmerende"? -Et lån, Daniel.
Ja, vi løser det på et vis.
-Faen, har dere spist? -Nei.
-Jeg må tisse først bare. -Jeg kan ta hånd om dette.
Unnskyld.
Ok. Jeg har redd opp nytt og lagt fram håndklær.
Så bare føl deg som hjemme.
Takk.
-Du bruker jo hva du vil, så klart. -Ja.
Bra.
Alkoholvanene dine, hvordan ser de ut?
Normale, vil jeg si.
Det som skjedde, var en engangsgreie.
-Drikker du når Elvira er hos deg også? -Nei.
Eller jo, et glass, kanskje. Ikke mer.
-Hvor lenge har du vært arbeidsløs? -Jeg vet ikke. Et par år, kanskje.
Jeg vil åpne fotpleiesalong. Jeg må bare forbedre karakterene mine.
Hvilke karakterer trenger man?
Medisinsk fotpleie. Jeg gikk på pleie- og omsorgslinje på gymnaset.
Det er ikke bare å klippe negler.
Jeg kan ta hånd om barnet mitt. Dere kan ikke bare ta henne fra meg.
Dette er en forhåndsvurdering.
Om to uker beslutter vi om vi åpner en utredning eller ei.
God morgen.
Står til?
Hopp sann. Har du hatt litt fest, eller?
En Bartolo Mascarello Barolo fra 88, ikke dumt. Bra valg, da.
Klara fikk den i 30-årsgave, om jeg ikke husker feil.
Var den god? Den koster jo ca. 5000 spenn.
-Hva? Fleiper du? -Nei.
-Ikke helt lette å få tak i heller. -Hvem faen har så dyre viner hjemme?
-Nei, det var jo vår feil. Dumt av oss. -Jeg betaler, selvsagt.
Kanskje vi kan sette opp en avbetalingsplan, eller noe.
-Faen, unnskyld. -Drit i det, det går bra. På et vilkår:
Du blir med meg og går på ski.
-Nei. -Nei?
-Du kan låne utstyret til Klara. -Aldri i livet.
Kom igjen, det er to timer med bil. Du trenger å komme deg ut.
Men alvorlig talt, nei.
Hva er alternativet? Ligge her og ha angst? Ta en oppstiver?
Kom igjen! Jeg prøver å hjelpe deg.
Folk som går skirenn, presterer bedre på alle plan i livet.
Du vet at folk som går skirenn, er helt sinnssyke?
De er mindre deprimerte og lever lenger.
-Du kommer til å elske dette. -Danne!
Jeg må få i gang søster! Varm opp så lenge.
Ikke hør for mye på broder. Han er en tyrann!
Han spiller bare tøff, han er jævlig myk på innsiden, faktisk.
-Ikke ødelegg imaget mitt nå. -Imaget?
Jeg er sjefen deres.
Tenk på at du skal være myk.
Jeg føler meg som en gjennomoperert kjerring med hemorroider.
Gjennomoperert vet jeg ikke, men resten var treffende.
Fuck you!
Bare tenk at du har et enormt utviklingspotensial.
-Hva faen? Det er jo så bratt! -Det er bare å ploge.
Sånn.
Perfekt. Forsiktig nå, bare.
Eva kommer her også. Og så gjør du bare som søsteren.
Sammen med knærne.
-Faen. -Kom igjen, nå.
Plog!
Nei, det var da som faen?
Gikk det bra?
Hvordan gikk dette, da?
-Du må jo se deg for. -Det var nok ikke meningen.
-Det er jo små barn. -Vi har et her også.
Ja, jeg merker det.
Så jævla idiotisk. Verdens verste idé, Daniel!
Det jevner seg ut, da blir det lettere.
-Nei, jeg har gått ferdig. -Tuller du?
-Typisk deg å dra meg utfor et stup! -Ikke bare gi opp.
Så fort det blir litt vanskelig, så gir du bare opp. Ta deg litt sammen!
Du må fullføre noe en gang. Livet er ikke en nedoverbakke i medvind!
Jeg skal gå Vasaloppet, det er ni mil. Du har gått to kilometer og gir opp!
-Mamma? Hva gjør du her? -Hei!
Hei, jenta mi. Jeg har vært og gått på ski med broren min.
Kjempehyggelig, virkelig.
-Men hvor er Cesar? -Det er bare oss i dag.
Vi holder på å lære Elvira å kjøre litt slalåm.
-Ja vel. -Hun er så flink. Kjempeflink, faktisk.
-Så flott. -Takk.
-Hun lærer så fort. -Vi skal dra til Selen i ferien.
Ja, vi klarte å få tak i en hytte.
Det er jo både skoleferie og Vasaloppet den uka, så det var supervanskelig.
-Men da er vi der samtidig. -Jaså?
Ja.
Nei, men jeg skal gå.
-Vasaloppet. -Skal du? Det er jo superlangt.
Mm. Ni kilometer.
Hun sa "flink" i annenhver setning. Man skal ikke kalle barna flinke.
-De får prestasjonsangst. -Man må vel kunne gi ros?
-Ros? -Ja.
Hadde du hatt en datter, hadde hun hatt anoreksi før hun fylte tre.
Du får ikke si at jeg er flink.
-Ok. -Du får ikke gi meg ros.
Fokuser på hvordan jeg opplever det og mine tanker rundt det. Skjønner du?
Sier du det, så. Jeg trodde ikke du skulle gå mer overhodet.
Jeg har ombestemt meg, jeg slenger meg med.
-Slenger deg med? -Ja, Vasaloppet.
-Vasaloppet? -Ja.
Det er ni mil. Det er om tre måneder.
-Ni mil? Spøker du? -Jeg har sagt det før.
Det finnes jo kortere renn som du kan gå.
Det er fint å ha en gulrot. Det er en fin tanke, mener jeg.
Nei, jeg har bestemt meg. Jeg skal gå Vasaloppet. Jeg må skjerpe meg.
Du gikk to kilometer og satte deg på bakbeina.
Jeg har sagt til Elvira at jeg skal gå.
-Hvorfor har du sagt det? -Fordi…
-For å imponere Philippa, eller? -Nei!
-Eller…? -Nei!
-Jeg tror det blir gøy. -Ja, ja…
Jeg har funnet et startsted. 1800 spenn.
-Bra. -Vil du dette, nå da?
-Ja. -Det er en forpliktelse.
-Jeg skjønner det. -Beinhard trening hver dag.
-Du hjelper meg vel? -Ja, hvis du lover å ikke gi opp.
Du skal faen meg stå der på startlinjen i mars, uansett hva som skjer.
Og du slutter å drikke alkohol.
Yes, sir!
-Kjøp den! -Ok.
Faen, om du trekker deg nå.
-Elsker deg! -Kutt ut.
Bestefar ville vært utrolig stolt av deg. Det skal du vite.
Lader du opp karbohydrater? Litt tidlig, kanskje.
-Hva mener du? -Du skal gå.
-Gå? -Vasaloppet.
-Nei. -Jo. Du slipper ikke unna lenger.
-Noen må gå med mamma. -Men hun skal vel ikke gå?
Veteran om et år, og du tror hun kaster inn håndkleet?
-Hun har for faen hatt hjertesvikt. -Derfor bør hun ikke gå alene.
-Du kan vel gå. -Fleiper du?
100 prosent fokus på Emelie for meg i år.
Filme, støtte, sørge for at ingenting går galt.
Du synes kanskje at Johan skal gå? Med avrevet akillessene.
Kanskje hun ikke skal gå overhodet.
Johan og jeg tar ansvaret her oppe når du kjører løpet ditt i Stockholm.
-Likedan da pappa ble dårlig. -Hvem er det som er dårlig?
Johan med akillessenen. Så jeg går med deg i år, mamma.
-Jeg er ingen drittunge. -Jeg vil gå med deg. Kan jeg det?
Jeg kommer ikke til å vente på deg.
Bra.
-Er det greit at Lisa blir med? -Jeg vet ikke hva jeg skal si.
Du solgte det inn som en romantisk helg med skiturer.
Jeg booket ekstra rom til henne.
Ok.
Daniel…
Det er for nære. Avholdenhet i 48 timer.
-Vi kan rote litt. -Nei, det kan vi ikke.
Ok.
Vi må ha den beste kvaliteten i morgen.
I morgen. I morgen?
-I morgen, ja. Du har ikke glemt det? -Nei, nei.
Vi varmer opp noen runder først.
Ok.
Kom igjen nå, da!
Det er bra!
Herlig! Hvor er Danne?
Nei…
Nei.
-Hallo? -Hvor er du hen?
Jeg sitter fast i et jobbmøte.
-Tuller du? -Jeg løser det.
-Ja, det håper jeg virkelig! -Hallo?
Skal jeg stappe den der i buksene?
Ja. Det er viktig at den holder kroppstemperatur.
-Så skal jeg kjøre den til din kone? -Ja, det ville vært supersnilt.
Jeg betaler ekstra, så klart.
-Jeg gjør det for 1000 spenn. -Ja, greit. Yes.
Ta det opp med min kone, hun betaler. Stapp den godt ned.
Og ikke ta den ut før du er framme.
-Hva tror du at jeg skal gjøre med den? -Ta ID-en min, så hun vet at du er jeg.
-Hæ? -Du er jo du. Men at jeg er…
-Jeg skjønner. -Ja. Kult, takk.
Ok, en runde til. Så kjører vi intervaller.
-Vær klar. Sving. Sving. -Det er perfekt. Lekkert!
-Klare? -Ja.
Mannen din har sendt ham med sæden. Men Daniel må identifisere seg selv.
-Sånn. -Forresten, her er sakene også.
-Jeg kan ta den. -Du skulle betale meg også.
-Er du helt dum i hodet? -Hva er det nå?
Du vil vel ikke fortelle noen hva vi går gjennom?
Men du synes det er helt greit å sende en drosjesjåfør som en jævla sædkurer.
Hvordan skal jeg vite at det ikke er ham jeg får barn med?
Akkurat nå føles det som en bedre idé. Nå hører du på meg!
Om 20 minutter henter de ut eggene mine. Da skal du være her med en ny sats!
-Jeg må dra. -Hva? Hvor faen skal du?
-Daniel! -Vi må snakke siden!
Hva faen…?
Følg meg.
Om fem minutter vil vi sette i gang.
15 egg ble det. Det er kjempebra, Klara.
-Og spermiene? -Vi har tilstrekkelig.
Jeg ville spørre om dette med at bevegeligheten er litt nedsatt.
Kan det påvirke? Daniel trener jo ekstremt mye.
-Og det er veldig ettersittende klær. -De har tilstrekkelig, sa hun jo.
-Hvorfor tar du opp dette nå? -Jeg har lest at det kan påvirke.
På Familieliv, eller?
Nei, jeg tror at det var i DN. Eller på en vitenskapsside, jeg husker ikke.
-Familieliv. -Ok, Daniel! Det var på Familieliv.
Hva skal jeg gjøre når jeg ikke får snakke med vennene mine?
Ikke hør på en gjeng uskolerte hypokondere som gjetter i flokk.
Håper at du hører hvordan du lyder.
Kokker skal være overrepresentert, de står ved varme komfyrer.
Kanskje jeg lager mat for ofte. Kan det være det?
Vi har tilstrekkelig, så dere trenger ikke å tenke på det.
Vi får se hvor mange fostre vi kan få fram. Vi ses på onsdag.
-Tusen takk. -God jul!
God jul.
Men herregud! Går det bra?
-Rekord! Rekord… -Men gratulerer…!
God jul, da.
God jul…
-Takk for gavekortet. -Vær så god.
Hvilken film skal du se? Du kan se hvilken du vil.
Hvilken jeg vil?
-Ja. Men fra sju år, så klart. -Elvira!
-Jeg må spise. -Ok. Hils pappa. God jul.
-Mamma hilser. -God jul!
-God Jul! -Vi ses i morgen, jenta mi.
-Krig! -Å, fy faen.
-Lekkert! -Å, fy faen!
Hvordan opplever du økten, da? Hvilke tanker har du rundt den?
-Hold kjeft, altså! -Vasaloppet er 56 sånne runder.
På Vasaloppet får man pause og kaffe. Nei, kutt ut!
Motivasjon kommer ikke gratis. Det må man krige seg til.
-Hører du hva jeg sier? Skjønner du? -Ja.
-Jeg hører ikke. -Ja!
Kom igjen, nå. Du er sterk.
Eller? Kjenner du deg sterk?
Ett embryo. Gitt forutsetningene, så syns jeg likevel at det er bra.
Men med tanke på at du ikke har hatt det så bra, Klara,
og at du er ganske hoven i buken, så vil vi vente med å sette det inn.
Ok.
Så da fryser vi det, eller?
Vi fryser det og venter en, kanskje to eggløsninger.
Hvordan har det seg at hun hovner opp?
-Jeg er overstimulert, Daniel. -Du risikerer å bli.
Jeg vil at vi skal begynne å snakke om dette med adopsjon.
Jeg vil ikke snakke om adopsjon. Vi har jo et embryo, kan vi ikke fokusere på det?
-Jeg syns dette ser fint ut. -Du er jo rene mesterkokken, jo.
-Ikke sant? Virkelig, så godt. -Rotselleripuréen var helt fantastisk.
Så godt. Flaks at man kan spise for to.
-Når er tiden inne? -Det er to måneder igjen.
-Litt vin? -Nei, det går bra.
-Er du også gravid? -Nei. Bare litt grenseløs.
Du er jo den verste Vasalopp-dama. Det har jeg sett selv.
Vi har også noe å…ja, tilkjennegi.
Å? Hva da?
-Dere tuller? -Nei.
-Er du også…? -Det er ganske tidlig. Men ja.
-Gratulerer. -Takk!
For en jævla bukk du er, Jensa.
Har du hørt at jorden er overbefolket som den er? Fire unger?
-Fem, faktisk. -Fem?
-Det er tvillinger! -Fleiper du?
-Nei, det er sant. -Ikke kjenn på noe press!
-Vi vil ikke ha barn. -Vi kan ikke få barn.
Sånn er det. Vi prøver.
Vi har prøvd i flere år nå.
Med inseminasjon, IVF. Alt.
Ja…
Sånn er det for oss.
-Så leit å høre. -Unnskyld, det var ikke meningen…
Nei, det kunne ikke du vite.
Men vi er så klart kjempeglade for deres skyld.
Takk.
Ikke sant, elskling?
Selvsagt.
Og vi har faktisk et…
Vi har et embryo, i fryseren. Så…
Ja, vi er håpefulle.
Så spennende.
Sånn er det.
-Ja, men skål! -Skål for en fantastisk middag.
Skål!
Skål.
Nei, nå begynner det å nærme seg stunden…
…seks, fem, fire, tre,
to, én.
Godt nytt år!
-Godt nytt år, søster. -Ja.
-Godt nytt år, Jensa! -Godt nytt år!
Hvorfor har du ikke sagt noe?
Jeg hadde jo kunnet være surrogatmor eller noe.
Eller kanskje det ikke er lov hvis man er søsken. Kanskje litt farlig.
Skal vi kjøre, eller? Vi kjører fire ganger opp og ned her.
Pass.
Helvete!
Man må ha øyne i nakken her.
Hva fanken gjør jeg her? Hvorfor stoppet du meg ikke?
Kom igjen, nå! Nå kjører vi!
Kom igjen! Hepp, hepp, hepp!
Hvorfor er du så jævla rask?
Vi har kommet fram til at vi åpner en utredning, Lisa.
Jeg forstår at det føles veldig tungt.
Hva har han sagt…Cesar?
Elvira kommer veldig ofte sent til skolen de ukene hun er hos deg.
Men jeg bor jo langt fra skolen.
Hvis hun overhodet kommer. Hun har mye fravær i ukene dine.
Hun har vært syk.
Ifølge Cesar har Elvira vært veldig bekymret i det siste.
Nedstemt og vondt i magen.
Nei, det har hun ikke. Det stemmer overhodet ikke.
Vær så snill, ikke åpne en utredning. Jeg har jo forbedret meg!
Beklager, men dette er det sammenlagte inntrykket.
Jeg har begynt å trene, jeg har sluttet å drikke. Jeg skal for faen gå Vasaloppet.
-Skal du gå Vasaloppet? -Ja, jeg skal gå Vasaloppet.
Er det sant? Jeg skal også gå Vasaloppet.
-Ja ha… -For fjerde gang.
Jeg har gått åpent spor, men i år går jeg seriøst. Hvor mange ganger har du gått?
-Det er første gang for meg. -Første gang?
Bra!
Det var som om hun så på meg med helt nye øyne, helt sykt.
Det er jo en sekt det der.
Hallo?
-Ja, en sekt. -Tren møkka av meg når jeg kommer hjem.
-Ja, jeg lover. -Jeg skal faen meg vise dem.
Hei!
-Du ser pigg ut. -Takk.
Carina Larsson.
Hei. Daniel Nylander her. Klara er også med på høyttaler.
-Vi mistet anrop… -Kjempefint at dere ringer tilbake.
Jeg har dessverre en trist beskjed. Embryoet klarte ikke opptiningen.
Tenk i fred og ro på hvor dere vil gå videre.
Dere trenger ikke å bestemme noe nå.
Vi kan høres igjen neste uke.
-Vi tar kontakt. Ha det. -Ha det.
-Vi kommer aldri til å få noe barn. -Det er ikke for sent ennå.
Du er jo 40 år.
Si at du er fertil i minst fire år til.
12 eggløsninger per år. Det er 48 sjanser, minst.
Jeg orker liksom ikke å tenke matte nå.
Jeg vil bare ha et barn.
Jeg skjønner det. Jeg vil også ha et barn.
-Beklager. -Nei, det…
Elskede…
Ringer du til hotellet etterpå?
-Hva da? -Og avbestiller.
Nei, hvorfor det?
Hva mener du? Vi kan jo ikke dra opp dit nå.
-Hva er du? En robot? -Nei, det er jeg ikke. Men jeg…
Vi visste at vi skulle gjøre en innsetting i dag, og at det kanskje ikke ville gå.
Ok, jeg blir i hvert fall hjemme. Jeg orker ikke.
Du, kom igjen.
Jeg har trent til dette i ett år, Klara.
Jeg har dratt med meg folk fra jobben, søsteren min er med.
Jeg er også lei meg for dette.
-Dette var siste sjansen. -Nei.
-Jo, det var det. -Kutt ut.
-Alt dette er på grunn av deg. -Ja, jeg vet det.
-Du burde vise mer engasjement. -Jeg viser engasjement.
-Å, ja? Jeg ser ikke det. -Jeg sier at vi ikke skal gi opp.
Du sier det, ja. Men det er ikke du som propper kroppen full av hormoner!
Du klarer ikke engang å komme til klinikken, du sender en drosjesjåfør!
Jeg ba om unnskyldning for det. Jeg hadde gjerne tatt hormoner, men jeg kan ikke.
-Hva skal jeg gjøre? Slutte å leve? -Du er så dum når du sier sånt!
Ikke gå, da! Man kan ikke slutte å leve bare fordi man prøver å få barn.
Jeg har ikke sagt at du skal slutte å leve.
-Men du har jo gjort det! -Har jeg?
Det er det eneste du tenker på. Vi skal ikke dra dit, ikke gjøre noe.
Det er bare barn, barn, barn hele tida! Du er som besatt!
-Faen ta deg! -Faen ta deg.
Hvis ikke sæden din var så jævla dårlig, ville vi aldri stått her!
Ikke glem det!
-Skal ikke Klara bli med? -Jeg sa jo det. Hun har det ikke bra.
Det er fint for meg å høre at du også har det vanskelig iblant.
Jeg skal tenke på det.
Da drar vi.
-Det er Klara. -Wilma fra Høyfjellshotellet i Sälen.
Hei.
Vi er overbooket på grunn av Vasaloppet.
Så jeg vil bare bekrefte bestillingen deres: En suite og et dobbeltrom.
-Du kan avbestille den. Suiten, altså. -Unnskyld, hva sa du?
Du kan avbestille den.
-Så vi avbestiller dere? -Ja.
Takk, ha det.
-Blå eller lilla. -Hvor kaldt skal det bli?
Minus tre.
-Huff da. Er du spent? -Jeg har sånn jævla dødsangst.
Det er din feil. Jævla sadist.
Nei, hør her: Skål for Danne, som er verdens beste trener.
-Verdens beste. -Skål.
-Men hei! -Hei.
Har ikke vi møtt hverandre før?
Nei, det tror jeg ikke.
-Faen, du er vel ingen kjendis? -Nei, jeg er ingen kjendis.
Jeg har hørt at jeg er litt lik Martin Stenmarck, men…
-Nei, det synes jeg slett ikke. -Nei…
Han er jo dritpen, men ikke min type.
-Men du ligner jo på en annen. -Ja.
-Sånn kan det være. -Ja.
"Du ligner på en annen, men ikke like pen." Altså, jeg orker ikke…
-Jeg skal bare kjøpe litt frukt. -Nå? Vi skal jo dra.
-Jeg vil ha en frukt. -Fem minutter!
Hva pokker… Bilnøkkelen!
-Har ikke du den, da? -Jeg? Nei, jeg har ingen bilnøkkel.
-Altså… Jeg hadde den jo nettopp. -Du fleiper?
-Hvordan faen klarer du det? -Kutt ut! Let i stedet.
Jeg går fra deg i fem minutter! Hva faen feiler det deg?
-Det var da ikke meningen. -Likevel står vi her uten nøkkel!
Du driter i alt, som med datteren din: "Hva faen er det som skjer? Aner ikke."
-Vil du dette? -Stå her og fryse?
-Gå Vasaloppet. -Så klart jeg vil.
Jeg har mistet en nøkkel, big fucking deal.
-Den må være her. -Jeg ringer Veiassistanse, jeg orker ikke.
-Må du være så jævla sur? -Daniel Nylander heter jeg.
Vi har mistet nøkkelen til bilen.
-Ok. Hva skal dere ha? -Er ikke det der…
-Hva faen, Lisa? -Hva gjør hun? Er hun full, eller?
Herregud…
Du, vi drar.
Vi drar.
Her! Jeg fant den.
Her. Ta den, da.
-I hvilket navn er det booket? -Nylander, Daniel.
Rommene dine ble avbestilt i dag.
Nei, det stemmer ikke. Jeg bestilte dobbeltrommet for et år siden.
-Det er avbestilt, dessverre. -Fiks et nytt rom, da.
Det er helt fullt overalt, dessverre.
Vi kan tilby soveplass på en skole. Jeg kan sende med laken.
-Sende med laken? Spøker du? -Daniel.
Hva? Skal jeg sove på et golv når jeg skal gå Vasaloppet på ni mil i morgen?
-Det skal de andre som sover der også. -De sikter kanskje ikke på topp 500.
-Det er Klara. -Tror du at det er Klaras feil?
Den fitta!
-Skal vi hente nummerlappene? -Ja.
Friskt.
-Jeg skal bare ringe Elvira. -Ok.
Jeg går en runde og leter etter Jens og Bjørn.
Tar du denne?
-Hei, mamma. -Hei, jenta mi. Har du det bra?
-Ja. Har du det bra? -Jeg har det kjempebra.
-Så fin lue. Har pappa kjøpt den? -Nei, Philippa har strikket den.
-Hun strikker til babyen hele tiden. -Til babyen?
Får jeg snakke litt med mamma?
Ta sakene dine, vennen.
-Hei, Lisa. -Venter dere barn?
Ja. Jeg hadde tenkt å fortelle det.
-Men nå kom Elvira deg i forkjøpet. -Vi er ikke så langt på vei.
-Hvor langt er det, da? -Fire måneder. Fem.
Jeg trodde ikke du ville ha flere barn.
Nei. Det trodde ikke jeg heller.
Det var virkelig ikke meningen at det skulle…
Ikke sånn. Unnskyld.
Nei, jeg… Unnskyld, jeg må legge på.
Enten stenger jeg ute alle trøtthetsfølelser og teller stavtak,
eller så fokuserer jeg helt på de sensoriske signalene mine.
Jeg kjenner hvor utmattet jeg er i musklene og fokuserer på åndedrettet.
-Dette er Danne. Naomi. -Hei.
Har du lurt med alle dine ansatte for å vise hvor flink du er selv?
Sånn er det kanskje.
Hyggelig å møtes, jeg er en stor fan. Daniel.
Jeg unngår helst andres basiller dagen før et renn.
Ja, ja. Selvsagt.
-Starter du også i ledd fem? -Ledd to.
-Du, da? -Det samme.
-Hvem synes du at jeg ser ut som? -Hva…? Jeg vet ikke.
Gjett!
-Åsa-Nisse? -Nei. Jack Sparrow.
-Kan jeg by deg på noe? -Vet moren din at du er her?
Hvem synes du at jeg ser ut som?
-Kan jeg få en stor, sterk og en Jäger? -Absolutt.
-Skal vi gå og legge oss? -Ja, det er vel best.
Jeg blir, jeg må vente på søsteren min.
Ok. Sov godt.
-Hyggelig å hilse på deg. -God natt. Lykke til!
Så… Hvor mange mil har du bak deg?
40 på rulleski, 40 på snø. Du, da?
-150 i sporet. -Ok. Det er bra.
-Hei. -Hei.
Jeg husker hvor vi har møttes.
Rakk du luciafeiringen til datteren din?
Jeg er politi. Vi møttes da du overnattet hos oss.
Sånn, vær så god.
Det blir 210, takk.
-Dette har ikke jeg bestilt. -En øl og en Jäger.
-En melk, sa jeg jo. -Men kom igjen.
-Jeg bare fleiper. Takk. -Morsomt…
Unnskyld om jeg var utrivelig. Spander på fru Sparrow.
-Har du gått før? -Ja. Det er lenge siden, men én gang.
Vet du hvilket spor du skal velge i første bakken?
Nei.
Ta til venstre for huset. Det er litt lenger, men du får gå helt fritt.
-Alle tar til høyre. -Hvilket hus…?
-Skal jeg vise deg det? -Ja, gjerne.
-Jeg har skuteren utenfor. -Ok, vi skal kjøre skuter?
Jeg skal gå med mamma. Hun satser på å bli veteran.
-Veteran? -Ja.
-Hvis man går 30 ganger, blir man det. -Jøss…
-Konkurransemenneske. -Er du også sånn?
Nei. Jeg har egentlig bare ett løp som jeg er sugen på.
Det heter Marathon du Médoc.
-Har du hørt om det? -Nei.
Man løper mellom ulike vingårder. Slott og sånt.
På kontrollstasjonene får man smake vin.
Kanskje man får østers og gåselever. Du skjønner.
Så herlig.
-Men jeg er nok litt mer pølse med brød. -Ja. Jeg også, egentlig.
Vi får vel starte et løp der man løper mellom ulike gatekjøkken.
-Ja. -Vi kan ha Pucko-smaking, og…
Daniel! Hvor skal du?
Vi skal bare sjekke noe. Det tar et kvarter eller så.
-Hvem er det? -Naomi.
Jeg kommer tilbake. Ha det.
-Der tar du yttersiden, skjønner du? -Altså til venstre.
-Det er roligere der. Mindre folk. -Ok. Jeg skjønner.
Vil du se hvor jeg skal bo i natt?
Ja. Eller, hvor skal du bo?
I en seter som har gått i arv i slekten. Jeg sover der natten før, det gir flaks.
Ja, absolutt. Let's go!
-Han svarer ikke. -Jaså?
-Jeg kan gå med deg, hvis du vil. -Politieskorte for forsvarsløs kvinne?
Jeg tenkte slik at du ikke havner i en park et sted.
Morsomt…
Wow!
-Koselig. -Den ble bygd på 1700-tallet.
Den var fortsatt i bruk da mamma var barn.
Kule instrumenter.
De ble brukt til å lokke på dyrene, hvis man ikke kunne kule.
-Hva er det? -En stemmeteknikk.
-Veldig spesiell. -Er det som et eget språk?
Mer som et lokkerop, kan man si. I falsett.
Det kan være befalende eller eggende.
Kan du kule?
-Bare når jeg kommer. -Ja ha…
Hva gjør du ellers, da? Når du ikke går Vasaloppet.
Bortsett fra å henge i fyllearresten og søppeltønner?
Nettopp.
Ja… Jeg er arbeidsledig etter å ha vært sykemeldt for depresjon.
Ok.
Jeg må fremstå som verdens mest deprimerende menneske.
Arbeidsløs, sykemeldt, deprimert…
Så smugrøyker jeg under viften iblant også.
-Er det Tinderprofilen du presenterer her? -Ja.
Jeg ble singel for et halvt år siden og har virkelig kunnet fokusere nå.
Eksen min klaget støtt over at treningen tok for mye tid.
Ja. Sånt kan jo tære på.
Han ville sitte hjemme og se på TV og spise taco.
Og lage barn. Jeg vil ikke engang ha barn.
-Ikke? -Jeg elsker friheten for mye.
Jeg vil kunne stikke av og gjøre hva jeg vil, når jeg vil.
Klatre om sommeren, vandre om høsten og gå på ski om vinteren.
Det føles nesten litt rart å snakke med deg.
Jeg følger deg jo på sosiale medier og har lest alle innleggene dine.
-Og nå sitter du her, lys levende. -Ja, det må føles litt skummelt.
Jeg innser at jeg kanskje høres ut som en stalker.
Det var ikke meningen, unnskyld.
Kanskje jeg tenner på det.
Ok.
Her bor jeg, med 50 deilige karer.
Kanskje en og annen ikke så deilig, jeg vet ikke.
-Skal jeg sjekke rullebladet deres? -Nei. Faen, jeg har pepperspray.
Det hørte jeg ikke… Men du kan jo sove hos meg hvis du vil.
Eller hos moren min. Hun bor rett der borte.
Takk, det var snilt.
Men broren min ville ikke tilgi meg om jeg lot ham sove her alene.
Nei, jeg skjønner.
-Men takk for selskapet. -Selv takk.
-Og lykke til i morgen. -Ja, skitt… Du også, lykke til.
Sov godt. Ingen pepperspray, ok?
-Nei, jeg lover. -Det er ulovlig våpenbesittelse.
Hvis noen klår, kjører jeg en stav opp i ræva på dem.
Ok. God natt!
-Hvor har du vært? Jeg har prøvd å ringe. -Jeg har elendig mottak.
-Naomi har tilbudt meg sengeplass her. -Unnskyld meg?
Jeg får ikke sove på et gulv, liksom.
Fleiper du, eller? Lar du meg i stikken her?
Nei, i stikken, hva…? Hallo?
-Hallo? -Er du her fortsatt, eller?
Politi! Stans!
Kan man angre?
Ja, det er klart.
Hei, du har kommet til Daniel Nylander. Legg igjen en beskjed etter pipetonen.
Jeg ville aldri vært intim med noen kvelden før et renn, altså.
-Ikke engang et kyss. -Nei, nei. Jeg skjønner, absolutt.
Men jeg har bestilt en privat jacuzzi på høyfjellshotellets kurbad
rett etter løpet…hvis du vil holde meg med selskap.
Jeg vil unne meg alt jeg har avstått fra før jeg forbereder neste renn.
Det høres ut som en deilig plan. Gjerne.
-Møtes dere alltid sånn her før løpet? -Ja, det er en tradisjon.
Hvor lenge har dere vært sammen?
Vi? Nei, vi er ikke…
-Lisa er jo… Vi er bare venner. -Ja.
-Som hun… Katrin? -Kutt ut.
Du møtte henne veldig fort etter skilsmissen. Veldig fort.
Kan jeg få osten?
-Men dere var vel også bare venner? -Ja.
Det er bra.
Åsa spør hvordan mamma føler seg foran rennet.
Er du nervøs?
Hvorfor skulle jeg være nervøs? Da presterer man dårligere.
Ja visst. Jeg skal tenke på det.
Er man med på leken, får man tåle steken.
Takk for maten.
Der har vi en som er nervøs.
Jeg har forstått at det er ganske prestisjefylt å bli kranskulla.
-Er det sånn, elskling? -Det syns jeg nok.
Både Charlotte og mamma har vært kranskulla.
Er det ikke sånn at en kvinne deler ut kransen til herreklassen?
-Og omvendt for damene? -Ja visst.
Føles ikke det litt kjønnsnormativt?
Jeg mener… Tenk om vinneren er skeiv.
Da vil kanskje han eller hun at den skal gis av noen av samme kjønn.
Sant nok.
Det var bare en tanke.
Spennende.
Jeg glemte å spørre om man må være fra Dalarna for å bli kranskulla.
Ok.
Ville det ikke fint om de hadde valgt en med innvandrerbakgrunn?
Jo. Jeg skal høre med mamma, hun sitter jo i Vasaloppstyret.
En funksjonshemmet afghansk transaktivist, kanskje?
Så er det jo viktig at man ikke blir for skrytende.
Virkelig. Det ville vi aldri bli…
Er det faren din?
Ja.
-Er han… -Han er død.
-Han døde for ti år siden. -Var dere nære?
Tja. Han var ikke nær noen egentlig.
Jeg skal vise deg hvor du skal sove.
-Ja, det er jo ingen hotellsuite, akkurat. -Det er perfekt.
Takk for at du fikk meg til å tenke på noe annet enn rennet.
Det var jo det eneste vi snakket om.
Men alt dette - man får perspektiv.
Man gjør så godt man kan, det er dumt å sammenligne seg med andre.
Sier hun som skal gå en skikonkurranse med 15 000 deltakere i morgen.
Ja, men jeg tenker ikke sånn. Jeg tenker at jeg skal konkurrere mot meg selv.
Det er en klisjé. Jeg kommer til å konkurrere mot deg, det kan jeg si.
Ok. Måtte beste mann vinne, da.
Ja. Eller kvinne.
Eller transperson.
Ok…
Har du sett jenta som har den plassen?
-Det har ikke sovet noen der i natt. -Ok. Takk.
Takk for skyssen. Og takk for…
Men kanskje vi ses i sporet.
Ja. Eller, jeg vet ikke.
Jeg går jo med mamma.
Hun går vel kjapt for sin alder, men jeg håper vi når det første tauet.
-Hva? Hva for tau? -Tauet.
De trekker et tau over sporet ved et visst klokkeslett.
De som ikke har kommet fram da, må bryte, enten de vil eller ikke.
Det var det jeg tenkte at jeg skulle… Visste du ikke det?
-Nei. -Glem det. Det kommer til å gå dritbra.
-Lykke til, nå. -Mm.
Jeg tenkte på noe.
Jeg er ikke helt klar for å…begynne å date og sånn.
-Livet mitt er litt rotete akkurat nå. -Ok.
-Apropos å trekke tau? -Mm.
Hit, liksom, men ikke lenger.
-Eller ja… -Jeg skjønner.
-Der er du jo. -Hvor har du vært?
-Har Klara fått tak i deg, eller? -Nei. Jeg hadde ikke så bra signal.
Hun har ringt og tekstet meg.
Skal jeg si at du har vært hos denne seterjenta?
-Jeg tar kontakt med henne. -Hva holder du på med?
Har du tatt av deg ringen også?
Ja, det har jeg gjort.
-Det gjør jeg alltid under renn. -Ja vel.
Jeg får gnagsår av den.
Det er en kamp, naturligvis, om å få en god startposisjon i Vasaloppet.
Det er ganske avgjørende for hvor fort man kan komme til Mora.
Det er en ganske grundig seedning som avgjør…
Jeg tror ikke at jeg og Klara kan være sammen lenger.
Hva?
Jeg har vært mer terapeut enn ektemann de siste årene.
Og det jeg kjente med Naomi i går… Vi fikk kontakt på et helt annet nivå.
-Du har kjent henne i 12 timer. -Det føles som hele livet.
Jeg mener, jeg kan flytte hit. Starte et senter, eller noe.
Jeg kan gå på ski om vinteren, klatre om sommeren og hoppe fallskjerm om våren.
Blir du alltid sånn før et renn?
Det handler ikke om rennet. Det ble bare glassklart. Skjønner du?
Jeg snakker med Klara, vi får skille oss. Det skulle vi gjort for lenge siden.
Du og Klara har vært sammen i 15 år.
Skal du kaste det bort fordi du har møtt en 25-årig liten stringtruse? Kutt ut!
-Du er sånn en jævla klisjé. -Naomi er 32.
-Hun jobber som gymlærer… -Ja, men da så! Kjør på, dritbra idé.
Så sene vi blir…! Ikke bra.
Unnskyld. Kan du åpne døra bak?
-Jeg hopper også av her. -Hva?
Forlater du meg? Vi skulle gjøre det sammen.
Du er i startledd ti. Ring når du er i mål.
-Hvilken rolle spiller det? -Du fikser dette.
Så jævla urettferdig!
-Hei, mamma! -Hei, jenta mi. Er du våken?
-Hvor er du? -På vei til starten.
-Dere kommer vel og ser? -Jeg tror det.
Jeg er lei for at det har vært så rotete i det siste. Det er over nå.
Jeg skaffer en jobb, og så skal de bli ferdige i leiligheten. Det blir bra.
-Ok. -Ok, lille villstyring. Nuss!
-Der! Jeg syntes jeg kjente et lite spark. -Det er litt tidlig.
Skal vi ikke dra og se på Vasaloppet?
Vi skal dra til topphytta og spise vafler.
Det blir superkoselig.
Det er tusenvis av skiløpere, Elvira. Det blir vrient å finne mamma.
-Men om vi drar til der de går i mål…? -Vi får se.
Du vet hvordan mamma er. Hun sier mange ting, og så blir det ikke sånn.
Rennet er kjempelangt. Jeg tror ikke at mamma kommer i mål.
Der! Nå! Kjenn!
Ja!
-Faen… -Rolig!
-Nå roer vi oss ned. Her kommer jeg. -Se deg for!
-Still deg bakerst, der du hører hjemme. -Ja, gøy!
Beskjed til alle reisende som skal til Mora, avgangstid 07.44.
Toget er forsinket. Ny beregnet avgangstid er 09.14.
Unnskyld! Kan du kjøre til Mora i Dalarna?
-Jeg slutter om en time, dessverre. -Takk likevel.
-Kan du kjøre til Dalarna? -Dalen, null problem.
-Nei, til Dalarna. -Dalene - hva er det, 100 mil?
-Så mye er det vel ikke? -Hvor vil du dra?
-Men hei! Det er du! -Hei…
-Husker du meg? Det var jeg som… -Ja, akkurat.
-Hvordan gikk det med det der? -Det gikk ikke så bra, dessverre.
-Kjedelig. -Ja.
-Hvor skal du? -Jeg skal dra til Dalarna.
-Dalarna? -Til Mora.
-Hopp inn. -Er det sikkert? Ok.
Lenge siden jeg var i Mora.
Kjør hardt, Irma! Om ni mil er du veteran.
Naomi!
-Nå kjører vi! -Yes!
Og da slipper vi løs denne bølingen av skiløpere.
Dette atomkraftverket av energi.
Den energisprakende fargekaskade som gir seg ut på sitt livs utfordring.
Jeg kan rapportere at trafikken i Sälen har stagnert.
Men det gjør ingenting, vi har det fantastisk sammen! Hver gang, kompis!
Vasaloppet… Går du på ski selv?
Nei. Jeg har gått litt, men jeg går ikke så mye lenger.
Ikke jeg heller. Eller rettere sagt er det lenge siden jeg stod på ski.
Jeg er mer for fotball. Jeg har trent Bajens gutter -13 også.
-Da har du nok å gjøre, antar jeg. -Ja, fleiper du?
Noen er superfokuserte og gjør akkurat som man sier.
Andre løper rundt og jager hverandre og er bajaser.
Hovedsaken er at de kommer, og at de har det gøy sammen.
Ikke driver og sparker hverandre. Da gjelder det å si fra til dem.
Absolutt. Du, jeg må virkelig være der senest klokken ett. Rekker vi det?
Ja da. Det løsner snart.
Elvira!
Elvira?
Elvira!
-Hun er ikke her. -Hva?
Elvira!
-Elvira! -Ring henne, da.
Slått av.
-Hun kan ikke ha kommet langt. -Det er svinekaldt ute.
Heia! Bra jobbet!
-Hva faen gjør du? -Se deg for!
-Gikk det bra? -Jævla idiot.
-Unnskyld. -Kom igjen, Daniel! Drit i ham!
Jeg har jo for faen ingen gli!
-Mamma! -Vi ses der hjemme.
Faen!
Gubben din blir glad når du kommer og heier.
-Jeg håper det. -Vet han ikke at du kommer?
Jeg får ikke tak i ham.
Da hiver du deg i en drosje og drar dit?
Oi, oi, oi! Det er kjærlighet, det. Det er romantikk.
Kanskje det er litt mer komplisert enn som så.
Du vet, jenta mi og jeg, vi prøvde å få barn i veldig lang tid.
Vi holdt på i flere år.
Eller jeg burde kanskje si ekskona mi.
-Hun giftet seg på nytt et halvår tilbake. -Fordi dere ikke kunne få barn, eller?
Nei, nei. Det er jo lenge siden.
Hun traff rett og slett en annen. Fyren med jernvarebutikken der vi bor.
-Æsj, det er ille. -Det er sånt som skjer.
Man kan ikke styre alt her i livet.
Men jeg handler verktøy et annet sted nå. Jeg liker å snekre.
Jeg…jeg sa veldig…
…veldig stygge ting til ham.
Og nå svarer han ikke. Så jeg vet ikke.
Ok.
Vi får se.
Hvis kona mi kom tilbake og sa at hun elsket meg
og ba meg om unnskyldning, ville jeg tilgitt henne på flekken.
-Ville du? -Ja.
På flekken.
Livet er jo ikke bare en strak vei. Det er oppoverbakker og utforbakker.
Ja, rene karusellen.
Akkurat som Vasaloppet, kan jeg tenke meg!
-Hva? Tror du ikke det? -Jo.
Det ordner seg.
Hva?
-Hva gjør du? -Jeg må tisse, du kan dra i forveien.
Det gjør man i drakten. Jeg venter på deg i boblebadet!
Heia, heia!
Du, spar på kreftene. Det er åtte og en halv mil igjen.
Legg deg bak meg, så får du et bra tempo.
-Hvor er Anders? -Han smurte skiene feil.
Jævla Lisa!
Det ordner seg. Vi finner henne, elskling.
-Faen, faen, faen! -Skal vi kjøre inn der på den lille veien?
Hvor er hun?
Men lille venn! Her kan du ikke gå. Det kan være farlig.
Det kommer jo biler hele tiden. Hvor er mamma og pappa?
-Mamma går på ski. -Bli med på bussen og varm deg.
Heia! Heia! Heia!
Siste stavtak.
Her har vi årets vinner av Vasaloppet, Geir Lippestad!
Sånn ja, Emelie! Herlig!
Gratulerer så mye, Geir! Hvilken fantastisk prestasjon.
Vinnertiden…
Vasaloppet har en vinner. Lippestad gikk i mål på tre timer, 57 minutter…
-Sa de at noen gikk i mål? -Ja, vinneren gikk nettopp i mål.
Hvordan er det engang mulig? Det er faen ikke menneskelig.
-Han er nordmann. -Nå går vi!
Bolle?
Ut av sporet!
Hvor vil du at jeg skal slippe deg av?
Gjerne så nært mål som mulig. Hvis du kan.
Ja da.
Se.
Vi tar igjen sjefen.
Hvordan går det?
-Er alt i orden? -Ja, ja.
Er det sikkert?
-Jeg fikk en jævlig følelse bare. -Følelse?
-Ta det forsiktig. Nå kjører vi. -Kjør på.
Jeg kommer etter.
Du begynner å miste farten, så nå får du klare deg selv.
Ok. Takk, Irma! Jeg ville ikke klart meg så langt uten deg!
Se opp ved Risbergsbakken. Folk brekker armer og bein der.
Hva for bakke?
Se! Se på den i svart.
På'n igjen!
-Faen. Går det bra? -Ja, jeg tror det.
-Du har ikke skadet deg? -Nei.
Bra.
Fy faen. Mamma smurte skiene sånn at jeg ikke har noen gli.
-Fleiper du? -Nei. Hun vil gå alene.
Hun bare dro av gårde.
Nå er vi snart halvveis, kom igjen nå. Nå kjører vi!
Hvordan går det? Hei, hvordan går det?
Hallo, hvordan går det?
Faen, ok…
Jeg trenger hjelp her oppe! Ambulansefolk!
-Jeg vet ikke hva som skjer. -Hei. Hvordan har du det?
-Det går bra. -Det tror jeg ikke.
Helsike, de trekker tauet. Vi må øke, kom igjen! Øk!
Vent, vi kommer!
Nei! Nei, nei.
-Dessverre. Sikkerhetstiltak. -Kom igjen.
-Det er like regler for alle. -Du aner ikke hva hun har gått gjennom.
Kjempebra jobbet, men nå er det slutt.
Nå slipper du oss forbi. Ok? Ellers får du problemer på ordentlig.
-Bra, takk. Kom igjen. -Pass deg nå, altså.
Flere og flere løpere er på vei inn mot mål.
Torbjørn Eklöf, gratulerer så mye!
Jørgen Holmberg…
Jeg fatter ikke, ifølge denne står han helt stille. Kan han ha mistet brikken?
Få se.
Björn Lundkvist og Jens Gren Lidingö, side ved side.
Hei!
-Yes! -Godt kjempet! Gratulerer!
Hei! Er du her?
Vet dere hvor Daniel er? Ifølge denne står han fast i Oxberg.
-Jeg vet ikke, han var utslitt. -Tror du at han har skadet seg?
-Jeg vet ikke. -Vi kan dra dit og sjekke.
Er det sikkert? Du må ikke tilbake til Stockholm?
Jeg må ingenting. Kom!
-Ja, selvsagt. -Du er velkommen til Vansbro også.
Hvor er sjefen, da?
-Vi begynte akkurat å lure. -Han hadde det ikke bra.
Jeg kommer ikke til å vente hele kvelden. Hils ham og si det.
Å, fy faen…
-Greit. Da kjører vi. -Greit.
Kom igjen.
Nei, nei, nei…
Mamma!
Mamma.
Hei, mamma. Hei…
-Hva har skjedd? -Er alt i orden?
-Jeg blir med her, Lisa. -Ok. Håper det går bra.
Hvem var det?
Hva gjør du her? Jeg trodde du hadde gått i mål for lengst.
-Klara venter i Mora. -Hva?
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
Men kom igjen, Daniel. Alle har problemer, dere fikser dette.
-Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre. -Begynn med å vedgå at det er vanskelig.
Du kan liksom ikke svette bort alle følelser.
Hva skal jeg gjøre, da? Synes synd på meg selv?
-Ja, kanskje det. -Drikke meg dritings?
Jeg vil ikke pakke meg inn i noen offerkofte til jeg ikke får puste.
Livet er ikke en konkurranse som du skal vinne. Du blir som moren hans.
-Drit i det, jeg fikser det ikke. Jeg går. -Hvor skal du nå, da?
Jeg vet ikke. Bort, bare!
Nei, nå får det være nok.
Skal du å utsette deg for denne lidelsen i 40 kilometer til?
Eller drikker du heller varm sjokolade i en varm buss?
Jeg velger bussen. Du, da?
Dette er jo meningsløst.
Gustav Vasa kjempet jo for livet sitt. Men redningen vår er der.
Jævla satans drittsmøring!
-Aldri mer! -Hva faen gjør du? Jævla kjerring!
-Hva i helvete kastet du på meg? -Hva faen driver du med?
Vil du ha?
Nei. Jeg skal fortsette.
Mener du det?
Hei, alle sammen. Dette er Torgny, sjåføren.
Jeg gikk Vasaloppet 30 år på rad og havnet på brytebussen hver gang.
Bryt sammen og kom igjen, som vi sier. Nyt varmen litt.
Mamma!
Hei!
Hei, lille venn.
Hva synes du at jeg skal gjøre med alt? Hva?
Hallo?
Dette er jo ikke klokt.
Men se! Nå rører den på seg. Han er her et sted.
Hvor da, midt ute i skogen?
Hallo, unnskyld. Vi savner en person, kan du hjelpe oss?
-En skiløper? -Ja, Daniel Nylander heter han.
-Har han passert her? -Det aner jeg ikke.
-Kan man ikke se det på noe vis? -Nei, dessverre.
Se, han er her. Men jeg finner ham ikke.
Spør kontrollsjefen, da.
-Hopp opp. -Hva?
Hopp opp. Raska på.
Hva i helvete? Kom tilbake!
Politi!
Politi…
Sånn.
Faen.
Faen!
Hallo!
Hjelp!
Hallo! Hallo!
Vent, vent, vent! Jeg ser ham ikke lenger.
Daniel!
Hallo?
Hallo! Hjelp!
-Der! Daniel! -Klara!
Her er jeg!
Daniel.
Er du ok?
Hva gjør du her?
Jeg ville bare… Jeg ville si unnskyld.
Unnskyld!
-Jeg burde ha blitt hjemme. -Nei. Jeg burde ha blitt med isteden.
Si at du elsker ham. Gjør det.
-Hva gjør han her? -Nådigfruen trengte skyss, så…
-Har du kjørt drosje fra Stockholm? -Ja.
Hva holder vi på med? Hva?
Jeg vet ikke. Si det, du.
Jeg vet ikke. Jeg jager etter deg opp hit, jeg jager etter sæden din.
Jeg tror at vi…
Jeg tror at vi må tenke oss om.
Ta en pause fra hverandre.
Jeg vet ikke. Hva tror du?
Jeg tror at jeg holder på å fryse pungen av meg.
Ja… Den har vi likevel aldri hatt noen glede av.
Heia! Nå er det bare et lite stykke igjen.
Det er bare du igjen nå.
Vi skal følge deg inn til mål.
Bra jobbet!
Siste skiløper, Lisa Nylander, er på vei inn.
Fantastisk, nå kommer hun kanskje!
Og her kommer hun! Lisa Nylander!
Dette er løpets virkelige heltinne!
Siste skiløper over mållinjen her i Mora!
For en slåsskjempe! Tolv timer og 20 minutter har hun stått på ski i dag!
Hvilken prestasjon, hvilken kampglød!
Du skal være så stolt av hva du har gjort.
Nå syns jeg publikum skal hjelpe til med de siste meterne! Kom igjen!
Heia! Heia!
Oi, oi, oi!
Gratulerer så mye, Lisa!
Der er hun jo!
Mamma!
-Mamma! -Hei!
-Vant du, mamma? -Det føles nesten sånn.
Du klarte det! Bra, Lisa!
27 000 visninger. Det finnes folk som gjør karriere på sånt.
Iblant må man bare kaste seg uti det.
Bra. Da er vi ferdige her.
Saken din er avsluttet. Jeg ønsker deg lykke til.
Takk.
Kom inn!
-Hallo! -Hallo.
Ja…
Jo, Daniel, jeg…
Jeg var på gynekologklinikken.
Ok?
De ville bare sjekke at alt var som det skulle.
Ok, men…var det noe?
De oppdaget at jeg…
Jeg er gravid.
I uke 14. Så…
Det må ha vært rett før du dro opp til Sälen.
Jeg er gravid!
Hvordan…
-Se på bildet, hvor rart det ser ut. -Det ser ikke ut som tær.
-Det ser ut som kjøtt. -Man har skåret av her.
Ok…
Ja. Her har vi tarus.
Her har vi metatarus.
Tarsus. Metatarsus vil jeg si.
Og her har vi…
-Det kiler! -Gjør det?
Det er en politibil der ute, mamma.
Tekst: Eivor Rosenberg