Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
Обираючи, яким шляхом іти,
шляхом переможця чи невдахи,
завжди слухай внутрішнього переможця.
Невдаха ніколи не вкаже тобі правильну дорогу.
Не здавайся. Ніколи не спиняйся. Ніколи не відступай.
Коли стає важко, не забувай,
що саме тоді ти пишеш свою історію.
Стоп. Можемо тут зупинитися?
Це страшенно невдалий момент.
Йдеться про написання власної історії, а в кадрі цей чолов'яга?
-Наче йому винесли смертний вирок. -Так.
А по-моєму, добре.
Мова ж про те, щоб не здаватися якомога довше.
Прогляньмо ще раз. Від самого початку.
Так. Калле, спробуй говорити нижчим голосом.
Як у трейлері американського бойовика.
«Обираючи, яким шляхом іти…»
Із притиском.
Давайте ще раз.
Обираючи, яким шляхом іти,
шляхом переможця чи невдахи,
завжди слухай внутрішнього переможця.
Даніелю?
-Що? -Ми ж збиралися дивитися фільм.
-Може, подивимося пізніше? -Пізніше?
Так.
Посеред ночі? А чого, буде дуже затишно.
Годі тобі…
Сьогодні є сніг. А завтра уже не буде.
-Давай зі мною. Зробимо кілька кіл. -А що, можна.
Чому б ні? Дай-но подумати.
Ні, дякую.
Я чула, що для розлучених це бар номер один.
Але до мене чіпляються лише 25-річні.
Що вони взагалі тут забули?
Агов, ти мене чуєш?
У тебе на думці лиш одне: секс.
Секс!
-Я чекаю замовлення. -Ось сума. Тисніть на зелену кнопку.
Якщо хочеш, можемо переспати.
Ні, дякую.
Слухай.
Бар із розлученими отам.
Чорт. Ти що?
Не так грубо. Відпусти мене!
Іди спати.
Якого біса?
Ти що?
-Чорт. Не забилася? -Ти що коїш, мегеро?
Ходімо.
Гей!
Агов!
Доброго ранку.
Що я тут роблю? Га?
Ви спали в парку Берцеліуса.
А за це саджають за ґрати?
Тут що, Північна Корея? На це ви витрачаєте свій бюджет?
У тому числі.
Котра година?
Десять хвилин по сьомій.
Чорт забирай!
У моєї доньки концерт до Дня Люсії. Треба встигнути на восьму.
-Підвезете мене? -Аякже.
-То підкинете? Добре. -Піджену лімузин.
На палиці треба тиснути корпусом, а не руками.
Трицепси підключаються в кінці.
Тримайте руки зігнутими під кутом, отак.
І налягайте корпусом. Там сила. Тисніть!
І швидко наступний рух.
Корпусом…
Підлаштуйте позицію палиць до схилу.
Стисніть їх руками та відштовхуйтеся.
ЛІЗА
Переказуй вітання!
Привіт.
Ти найкращий.
Я загубила гаманець.
Ми з Фрідою випили по келиху вина, потім по два, а потім…
Ну, сам знаєш.
Ні, не знаю, але можеш розказати.
А звідки тобі знати? Ти ж не жив.
Твій вигляд дуже надихає.
Ти наче ходяча реклама життя без гальм.
Чорт, можна мені трохи подихати?
-Облиш вікно. -Боже!
Будь трохи відповідальнішою. Тобі треба думати про дочку.
Боже мій! До чого тут вона?
Ти нічого не знаєш про дітей. Ти навіть не хочеш дітей.
«Чому мені, Даніелю Нюландеру,
успішному айтішнику, випало мати
невгамовну молодшу сестру, яка не може дати собі раду?»
-Не знаю. -Ну, що ж.
Так ти можеш почуватися ще розумнішим.
-Тобі це подобається. -То ти мій благодійний проект?
Я твоя Кенія. Трохи недоладна, але чарівна.
І отримуєш один відсоток від мого доходу?
Пригальмуй. Даніелю, зупинись.
Ні!
-Зупинись. -Не блюй тут!
Так.
На машину попало?
-Трішечки. -Чорт!
Привіт, Нікласе.
-Привіт, Андерсе, можеш говорити? -Це важливо?
Маю новину.
Щось із мамою?
Мама тут ні до чого. Йдеться про Емілі.
А що з Емілі?
Її обрали на роль дівчини, що вручатиме вінок.
Це неймовірно!
Привітай її від мене.
На церемонії увінчання буде вся родина. Ти приїдеш?
У мене багато роботи.
Хочеш сказати, що твоя робота важливіша, ніж увінчання Емілі?
-Я так і думав. -Привіт!
Ми прийшли на каву до мами. Ще поговоримо.
Передай привіт.
-Привіт, мамо. -Що, татко пишається?
-Так. -Я тобі дещо приніс.
Як мило.
Дякую!
Темно скрізь Родина спить
Усі сплять
Тіп-тап, тіп-тап Тіпе-тіпе-тіп-тап
Тіп-тіп-тап
Та погляньте, йдуть різдвяні ельфи
Ельфи йдуть
Слухайте, як стиха вони бурмочуть
Стиха бурмочуть
Тіп-тап, тіп-тап Тіпе-тіпе-тіп-тап
Тіп-тіп-тап
У зимову холодну й темну нічку Помилуйся світлом свічки.
А як будеш сумувати, Скаже Бог радіти й грати.
Аґнес!
Терезо, серденько, ти чудово виступила.
Сонечко, ти чарівно співала.
-Це тобі від мене. -Велике спасибі.
-Привіт. -Привіт.
«Для Х'юґо, найкращого ельфа в світі».
Що? Дай подивитися.
Я просила написати «Ельвіра». «Х'юґо» зовсім інакше звучить.
Ось так. То був поганий магазин.
Ти забилася?
Слухай, тут є булочки з шафраном.
-Хочеш чогось поїсти? -Я не їм цукру.
Що? Що ти таке кажеш? Нісенітниці. Відколи це?
Якщо цілий рік не їстиму цукру, отримаю 1000 крон.
Я твоя мама.
У День Святої Люсії тобі можна булочку з шафраном. Так?
-Ельвіро, ходімо. Бенгальські вогні! -Іди.
Учора дзвонили з поліції.
-Що ти накоїв? -Я відійду.
Питали, чи в безпеці наша дочка.
Ну, випила я зайвий келих. Чи два.
Вони подадуть звіт у соціальну службу.
Звіт?
-Тут взагалі нема про що хвилюватися. -Це не тобі вирішувати.
Нічого безглуздішого я ще не чула.
Донечко, ми йдемо додому.
Тато сказав, що ми поїдемо до нього.
Ні, він помилився.
Лізо!
Повісимо різдвяні вогники?
-Гарно, правда? -Так.
Увімкнеш їх?
Гарно.
Що?
Завтра куплю нову лампочку.
-І нову зірочку теж. -А з цією що не так?
Не все має бути ідеально.
-Заплести тобі волосся? -Так!
Добре.
Мамо?
Мамо, прокинься!
Чорт забирай!
Чорт!
Хай йому грець!
Чорт! Трясця!
Мамо!
Вибач.
Усе гаразд.
ЙОХАНССОН ВОДОПРОВІДНІ РОБОТИ
Я люблю тебе понад усе. Ти ж це знаєш?
Привіт, сонечко.
Привіт. Іди в машину, я скоро прийду.
-Іди. Сідай. -Завтра поговоримо.
Це було лише питання часу. Труба геть розхиталася.
Лізо, я заступлюся за тебе перед соцслужбою, але ти теж старайся.
Ти мені погрожуєш?
Поки все не владнаєш, Ельвіра буде зі мною.
Із твоєю ідеальною подружкою, яка саджає нашу дочку на дієту?
Скажеш про це соцслужбі?
Вона хоче подавати добрий приклад. І тобі варто про це думати.
-Я — добрий приклад. -Невже?
У неї навіть власного ліжка нема.
ВАША ШВИДКІСТЬ 37 КМ/ГОД
Привіт!
Привіт.
Що ти робиш?
Прибираю все це. Не хочу, щоб Ліза ставила зайві питання.
Вона привезла багато речей.
Привіт, заходь!
Ой. Чорт.
Ого. Тримаю.
Бідолашна. Даніель каже, тобі треба всю підлогу міняти.
Це якийсь жах.
На це піде три місяці. Щонайменше.
Три місяці!
Вибач, що дістаю, але можеш позичити ще грошей? Сама я не потягну.
-«Трохи недоладна, але чарівна»? -Я прошу позичити.
-Добре. Щось придумаємо. -Дякую. Ви вже їли?
-Ні. -Спершу піду попісяю.
Я про все подбаю.
Вибач.
Я застелила ліжко й поклала чисті рушники.
Почувайся як удома.
Дякую.
Бери все, що хочеш.
Так.
Добре.
Які у вас звички стосовно вживання алкоголю?
Нормальні, я б сказала.
Той випадок був винятком.
-Ви п'єте в присутності Ельвіри? -Ні.
Може, один келих. Не більше.
Як давно ви безробітна?
Не знаю.
Мабуть, кілька років.
Я хочу відкрити салон догляду за ногами. Лише треба підтягнути оцінки.
Які для цього потрібні оцінки?
Медичний догляд за ногами. Я вивчала охорону здоров'я у школі.
Це не лише підстригання нігтів.
Я можу подбати про свою дитину.
-Ви не можете забрати її в мене. -Це попередня оцінка.
За два тижні ми вирішимо, чи розпочинати розслідування.
Доброго ранку.
Як ти?
Ой.
Розважалася трохи, так?
«Бартоло Маскарелло Бароло» 1988 року. Непогано.
Хороший вибір.
Кларі його подарували на 30-річчя, якщо не помиляюся.
Смачне?
-Коштує 5000 крон. -Що? Ти жартуєш?
Ні. Це дуже рідкісна пляшка.
Чому в тебе вдома таке дороге вино?
Це ми винні. Які ж ми дурні. Краще б у нас не було вина.
Звісно, я все відшкодую.
Складемо план виплат?
Чорт. Вибач.
Можеш про це забути.
Але за однієї умови. Підеш зі мною кататися на лижах.
Що? Ні.
Ні? Візьми Кларині. Який у тебе розмір взуття?
-Нізащо. -Ходімо.
Туди їхати дві години. Це тобі на користь. Тобі треба вийти.
Годі, я серйозно. Ні.
А яка в тебе альтернатива? Лежати тут й агонізувати?
Пити енергетики?
Ну ж бо! Я хочу допомогти.
Люди, які катаються на лижах, досягають успіху в усіх сферах життя.
Ти ж знаєш, що лижники — божевільні люди.
Вони рідше страждають на депресію, довше живуть.
Тобі сподобається.
Даніелю!
Мені треба підготувати сестру. Розминайтеся.
Не слухай свого брата.
Він тиран.
Він лише прикидається жорстким. Усередині він м'який.
-Не псуй мені імідж. -Імідж?
Я їхній бос.
Зроби коліна м'якішими.
Почуваюся старою шкапою з артритом і гемороєм.
Не знаю, що там з артритом, але решта — правда.
Пішов ти.
Дивися на це як на величезний потенціал для розвитку.
Що це таке? Схил надто крутий. Ти знущаєшся?
-Уперед, сніговим плугом. -Яким іще «плугом»?
Ну, знаєш… Отаким.
-Чудово. Повільно вниз. -Добре.
Давай, Єво.
Роби, як твоя сестра. Тримай коліна разом!
Чорт.
-Давай. -Ага.
Сніговий плуг!
Якого біса?
Ти ціла?
Що сталося?
-Обережніше треба. -Вона ненавмисно.
Це ж дитина.
-Це теж дитина. -Воно й видно.
Це все безглуздо.
-Ідіотська ідея. Чорт забирай. -Нічого страшного.
-Тепер буде рівно. Далі буде легше. -З мене досить.
Жартуєш?
-У цьому весь ти. Круча! -Не можна отак здаватися.
Щойно стає важко, ти здаєшся. Тобі треба зібратися!
Закінчи щось у своєму житті!
Життя — це не котитися вниз з вітром у спину!
Я змагатимуся на Васалоппеті. 90 км. Ти проїхала два і здалася.
ПІСЛЯ ЛИЖ
Мамо? Що ти тут робиш?
Привіт!
Привіт, зайчику.
Я катаюся на лижах із братом.
-Це чудово. -Так.
Де Сезар?
Ми сьогодні одні. Вчимо Ельвіру слалому.
Он як?
У неї добре виходить. Дуже добре.
-Надзвичайно. -Дякую.
Вона швидко вчиться.
-Ага. -На зимових канікулах поїдемо в Селен.
Нам вдалося забронювати будиночок.
Зимові канікули збігаються з Васалоппетом. Важко було знайти житло.
Ми всі там будемо.
-Невже? -Що?
Так.
Я змагатимуся.
На перегонах.
Невже? Дистанція дуже довга.
Так, дев'ять кілометрів.
Вона казала «добре» в кожному реченні.
Не можна говорити таке дітям.
-У них розвинеться страх перед невдачею. -Не можна хвалити?
-Хвалити? -Так.
Якби в тебе була дочка, у неї б у три роки була анорексія.
Коли ми на лижах, не кажи, що в мене добре виходить.
-Добре. -Не хвали.
Добре.
Зосередься на тому, що я відчуваю та думаю.
-Зрозумів? -Добре. Як скажеш.
Я не думав, що ти знову захочеш устати на лижі.
Я передумала. Я їду з тобою.
Їдеш зі мною?
На Васалоппет.
-На Васалоппет? -Так.
Іти треба 90 кілометрів. За три місяці.
Дев'яносто? Не може бути.
Я ж тобі казав.
Є й коротші лижні дистанції.
Але мати стимул — це добре. Гарна ідея.
Ні, я вже все вирішила.
Я змагатимуся. Мені треба зібратися. Ти правильно кажеш.
Сьогодні ти проїхала два кілометри й розклеїлася.
Але я сказала Ельвірі, що змагатимуся.
Чому?
Тому що…
Щоб вразити Філіппу?
Ні.
-Чи як? -Ні!
-Просто це весело. -Аякже.
Я знайшов місце на перегонах.
-Тисяча вісімсот крон. -Добре.
-Ти впевнена? -Так.
-Це зобов'язання. Ти ж розумієш? -Розумію.
Важкі тренування щодня.
Ти ж мені допоможеш?
Якщо пообіцяєш не здатися.
У першу неділю березня ти стоятимеш на стартовій лінії.
І кинеш пити.
Так, сер.
Плати.
Добре.
ВАША УЧАСТЬ У ВАСАЛОППЕТІ: 1800 КРОН
Хай тобі грець, якщо кинеш.
-Я тебе люблю. -Припини.
НА СЛАВУ БОЖУ
Твій дід пишався б тобою.
-Так і знай. -Я рада.
Запасаєшся вуглеводами?
Не ранувато?
-Ти про що? -Ти змагатимешся.
-Де? -На Васалоппеті.
-Ні. -Змагатимешся. Годі ухилятися.
Хтось мусить поїхати з мамою.
Вона змагається?
За рік вона буде ветераном. Вона не здасться зараз.
-У неї була серцева недостатність. -І я не хочу, щоб вона була там сама.
-То сам їдь із нею. -Нізащо.
Цього року я цілком зосереджений на Емілі.
Зніматиму її на відео та підтримуватиму, щоб усе було добре.
-Ясно. -Може, Йогану варто поїхати?
З розірваним ахілловим сухожиллям?
Ні. Їй взагалі не треба змагатися.
Ми з Йоганом тут усе робимо, поки ти сидиш у Стокгольмі.
Так було й тоді, коли тато захворів.
Хто хворий?
Йоган зі своїм ахілловим сухожиллям.
-Я змагатимуся разом із тобою, мамо. -Я не дитина.
Ні, але я поїду з тобою. Ти ж не проти?
Я на тебе не чекатиму.
Добре.
Нічого, що Ліза поїде з нами на Васалоппет?
Не знаю, що сказати.
Ти продав це як романтичні вихідні з катанням на лижах, але, звісно…
Я забронював їй окрему кімнату. Ти ж це розумієш?
Добре.
Даніелю…
Уже скоро. Утримання на 48 годин.
Можна ж трохи пообійматися.
Ні. Не можна.
Добре.
Завтра має бути найвища якість, так?
Завтра?
Завтра. Сподіваюся, ти не забув.
Ні.
Гаразд, кілька кіл розминки.
СТОКГОЛЬМСЬКИЙ РОЛЛЕРСЬКИЙ КЛУБ
КЛІНІКА РЕПРОДУКТИВНОЇ МЕДИЦИНИ О 15:00
Добре.
Ну ж бо! Добре.
Де Даніель?
Ні…
-Привіт. -Ти де?
Застряг на нараді на роботі.
Ти жартуєш?
Я все владнаю.
Дуже на це сподіваюся.
Алло?
Хочете, щоб я засунув це собі в труси?
Важливо, щоб була температура тіла. Так треба.
І відвезти це вашій дружині?
Так, це було б дуже люб'язно. Я заплачу вам додатково.
Зроблю все за 1000 крон.
Добре. Так.
Розкажіть усе моїй дружині. Вона заплатить.
-Покладіть у штани. -Добре.
Не виймайте, поки не приїдете.
Що я можу з нею зробити?
Візьміть моє посвідчення. Щоб вона знала, що це я.
-Що? -Ну, ви — це ви.
-Але ж це я… -Я зрозумів.
-До побачення. -Дякую.
Ще одне коло. Потім інтервальні тренування.
-Приготуйтеся. Поворот. -Чудово. Добре.
Я розумію.
-Кларо? -Так, це я.
Він каже, ваш чоловік передав свою сперму.
Але Даніель має бути тут, щоб засвідчити свою особу.
Тримайте.
Ось ваша посилка.
Я це візьму.
А ще ви маєте мені заплатити.
-Алло? -Ти що, остаточно здурів?
А що таке?
Ти не хочеш нікому нічого казати: ані друзям, ані родичам.
Ні. Але відправити кур'єра зі спермою — це нормально?
Послухай.
Звідки мені знати, що дитина буде не від нього?
Зараз здається, що так було б краще.
-Заспокойся. -Послухай мене!
За 20 хвилин у мене візьмуть яйцеклітини.
Щоб був тут зі свіжою спермою. Ясно?
Мені треба йти.
-Даніелю, ти куди зібрався? -Поговоримо пізніше!
Якого дідька?
Як почуваєтеся?
Будь ласка, ідіть за мною.
Починаємо за п'ять хвилин.
Маємо 15 яйцеклітин.
Це чудово, Кларо.
А сперма?
-Сперми достатньо. -Добре.
А що буде, якщо рухливість порушена?
Це може якось вплинути?
Даніель багато тренується в дуже тісному одязі.
Вона сказала, що сперми достатньо. Навіщо піднімати цю тему?
Бо я читала, що це може вплинути.
На сімейному форумі?
Ні. У статті чи на науковому сайті.
-Не пам'ятаю. -На форумі.
Гаразд, Даніелю. На сімейному форумі.
А що мені робити, якщо не можна говорити з друзями?
Не слухати неосвічених іпохондриків, які збираються й фантазують.
Ти сам себе чуєш, тож я нічого не казатиму.
Я чув, у кухарів із цим часто бувають проблеми через гарячі плити.
Може, я надто багато готую. Не знаю.
Як я сказала, сперми достатньо. Не хвилюйтеся.
Так.
Подивимося, скільки вийде ембріонів.
-Побачимося в середу. -Дякую.
З Різдвом.
Боже, з тобою все гаразд?
Особистий рекорд.
Що ж, вітаю. З Різдвом.
З Різдвом.
-Дякую за подарункову картку. Будь ласка.
Що хочеш подивитися?
-Можеш вибрати будь-який фільм. -Будь-який?
Візьмеш? Дякую.
Так. Тільки щоб це був фільм для дітей.
Ельвіро!
Треба йти їсти.
Добре. Переказуй татові вітання. З Різдвом.
Мама передає привіт.
-З Різдвом. -З Різдвом.
З Різдвом.
До завтра, сонечко.
Борися!
-Чорт! -Ось так.
-Чорт. -Добре.
Як тобі катання на лижах?
-Які в тебе щодо цього думки? -Замовкни.
На Васалоппеті 56 кіл. Ти зробила одне.
Там можна зупинитися й перекусити.
-Ні, не треба! -Гаразд.
Мотивація так просто не дається. За неї треба боротися.
Ага.
-Ти мене чуєш? -Так!
-Ти мене розумієш? -Так.
-Не чую. -Так!
Добре, ходімо. Ти сильна.
Так? Почуваєшся сильною?
У нас один ембріон. Непогано, зважаючи на обставини.
Але враховуючи те, що ви сказали, Кларо, що вам трохи зле…
Я помітила набряк у черевній частині.
Ми хочемо зачекати з імплантацією.
Добре.
То ми його заморозимо?
Заморозимо й почекаємо одну, може, дві овуляції.
А чому в неї набряк?
Я надто збуджена, Даніелю.
Це ризик.
Треба хоча б почати обговорювати всиновлення.
Не хочу про це говорити.
Тепер у нас є ембріон. Давай зосередимося на цьому.
-Я просто кинув інгредієнти докупи. -Що? Ти готуєш як шеф-кухар.
Він такий. Справді. Дуже смачно.
-Пюре з селери дивовижне. -Чарівне.
А соус…
Смакота. Добре, що я їм за двох.
Коли чекаєте?
За два місяці.
-Ще вина? -Ні, дякую.
Ти теж вагітна?
-Я погано відчуваю межу. -Ти справжня лижниця.
Я сам бачив.
У нас теж є новина.
-Ми… -Що?
Ну…
-Ти жартуєш? -Ні.
-Ти теж? -Строк іще малий, але так.
-Єнсе… -Вітаю.
Єнсе, оце ти жеребець.
Земля й так перенаселена.
-Четверо дітей? -П'ятеро.
-П'ятеро? -Так.
-Будуть близнюки. -Ти жартуєш.
-Ой. -Ні, це правда.
Жодного тиску.
-Ми не хочемо дітей. -Ми не можемо мати дітей.
Ось чому все так. Ми пробуємо.
Уже багато років.
Інсемінація, штучне запліднення…
Усе.
Так.
-Така в нас ситуація. -Мені шкода це чути.
Так, справді. Вибач, я не хотів.
Нічого. Ти не знав.
Але ми дуже раді за вас.
Дякую.
Так, любий?
Звісно.
У нас є…
Ембріон. Заморожений.
-Ясно. -Тому… Є надія.
Так.
Це радує.
Ось так.
-Що ж, будьмо. -Будьмо.
-За цю чудову вечерю. -Так. Будьмо.
Будьмо.
Уже скоро.
Скоро дванадцята.
…шість, п'ять, чотири, три, два, один…
З Новим роком!
-З Новим роком! -З Новим роком!
-З Новим роком, сестро. -Так.
З Новим роком, Єнсе!
З Новим роком!
-Будьмо. -З Новим роком.
Чому ти нічого не сказав?
Я могла б допомогти. Була б сурогатною матір'ю.
Може, це й заборонено. Ми ж брат і сестра.
Що скажеш? Це ризиковано.
Потренуємося? Чотири рази, може?
Нагору і вниз.
Обережно.
-Юх-ху! -Чорт.
Так, треба бути насторожі.
Що я взагалі тут роблю?
-Чому ти мене не зупинив? -Ходімо, зробимо це!
Гаразд? Побігли.
Чому ти такий швидкий?
Лізо, ми вирішили почати розслідування.
Я розумію, що для вас це важко.
Що він вам сказав? Сезар?
У ті тижні, коли Ельвіра з вами, вона часто спізнюється до школи.
Я живу далеко від її школи.
А іноді вона взагалі не приходить.
-У неї багато пропусків. -Вона хворіла.
Сезар каже, що останнім часом Ельвіра дуже схвильована.
У неї поганий настрій і болить живіт.
Неправда. Це зовсім не так.
Будь ласка, не починайте розслідування. Я стала кращою!
Вибачте, Лізо, але така перед нами картина.
Я почала займатися спортом, кинула пити.
-Змагатимуся на Васалоппеті… -Ви змагаєтеся на Васалоппеті?
Так, я змагатимуся.
Правда? Я теж змагатимуся.
-Он як. -Уже вчетверте.
Раніше проходила дистанцію, а цього року змагаюся по-справжньому.
-А ви скільки разів змагалися? -Це буде вперше.
Уперше? Добре!
Вона ніби побачила мене новими очима, коли я сказала про перегони. Здуріти.
УСИНОВЛЕННЯ
Це як секта, так?
ЩО ЦЕ ОЗНАЧАЄ
Алло?
Секта. Я тебе чув.
Коли я повернуся, тренуй мене без жалю.
-Так, обіцяю. -Я їм покажу.
Бувай.
ЗАЛИШИЛОСЯ 30 ДНІВ
Привіт!
-Маєш гарний вигляд. -Дякую.
Хай ваші руки…
Добре.
ЗАЛИШИЛОСЯ 14 ДНІВ
ЗАЛИШИЛОСЯ ДВА ДНІ
Каріна Ларссон.
Добридень. Це Даніель Нюландер. Клара теж поряд зі мною.
-Ви нам телефонували. -Добре, що ви передзвонили.
Боюся, у мене погані новини. Ембріон не витримав розморожування.
Подумайте спокійно, що ви хочете робити далі.
Зараз вирішувати не обов'язково.
Можемо поговорити наступного тижня.
-Ми подзвонимо. -Гаразд.
-До побачення. -До побачення.
-У нас ніколи не буде дитини! -Буде. Ще не пізно.
Тобі 40 років.
Ти будеш фертильна ще роки чотири.
Дванадцять овуляцій на рік. Це щонайменше 48 шансів.
Я не хочу зараз нічого рахувати.
-Я просто хочу дитину. -Я знаю. Я розумію.
-Я теж хочу дитину. -Вибач.
Ні.
Любий…
Подзвониш потім у готель?
Що?
Щоб усе скасувати.
Чому? Навіщо?
Як це, навіщо?
Зараз не можна їхати.
Ти що, робот?
Ні, я не робот, але…
Ми знали, що робитимемо імплантацію.
-Даніелю… -І ми знали, що може не вийти.
Тому…
Добре. Я лишаюся вдома.
Я не можу.
Припини.
Кларо, я рік це планував і тренувався.
Я потягнув за собою колег з роботи, моя сестра теж їде.
-Мене це теж засмучує. -Ага.
-Це був наш останній шанс. -Ні.
-Так. -Припини.
Це все через тебе. Пам'ятай про це.
Я знаю.
Тобі треба більше залучатися в це.
-Я залучений. -Невже? Я цього не бачу!
-Я ж кажу, що не треба здаватися. -Ти так кажеш.
Але ж не ти накачуєш своє тіло гормонами.
Ти навіть не можеш вчасно приїхати в клініку,
а відправляєш таксиста!
Я за це вибачився.
Я б із радістю приймав гормони, але не можу.
Що мені робити? Перестати жити?
Годі! Ти говориш дурниці.
Ні. Не йди!
Не можна припиняти жити, бо хочеш зробити дитину.
-Я ніколи не просила тебе припиняти жити! -Саме так!
-Невже? -Так.
Ти думаєш лише про це. Більше ні про що.
Туди не їдемо, це не робимо. Чорт, весь час думки лише про дитину!
Ти одержима!
Іди до чорта.
Сама йди.
Якби не твоя недолуга сперма, ситуація була б інша.
Не забувай про це!
А Клара з нами не їде?
Вона нездужає.
Я була б не проти почути, що в тебе теж проблеми.
Матиму це на увазі.
Час їхати.
Вітаю. Це Клара.
Кларо, це Вілма з готелю «Хьогф'єл» у Селені.
Добридень.
Через Васалоппет у нас бракує місць.
Я дзвоню перепитати, чи приїдете ви.
Номер люкс і двомісний.
Люкс можете скасувати.
Що ви сказали?
Можете скасувати.
-Скасувати бронювання? -Так.
Дякую. До побачення.
-Синій чи фіолетовий? -Буде дуже холодно?
Мінус три градуси за Цельсієм.
Ого. Як ти? Нервуєш?
Здається, що я помру.
Це ти винен, клятий садисте.
Слухайте.
За Дана, найкращого в світі тренера.
-Найкращий у світі. -Будьмо.
Обираючи, яким шляхом іти…
Вона купила тютюн?
Привіт!
Привіт.
Вибачте, ми раніше зустрічалися?
Ні, я так не думаю.
Ви ж не знаменитість?
-Ні, я не знаменитість. -Як незручно.
Кажуть, я трохи схожий на Мартіна Стенмарка.
Ні.
-Ні. -Хоча він нічого.
Він дуже вродливий, але не мій тип.
Ви нагадуєте когось іншого.
Ну…
Так буває.
Так.
…їхати 90 км від села Берґа до фінішу.
«Ти схожий на когось іншого, але не такого вродливого».
Я просто не можу.
Піду куплю якісь фрукти.
-Зараз? -Так.
-Ми їдемо. -Але мені хочеться фруктів.
П'ять хвилин.
Ключі від машини!
-Вони не в тебе? Вона замкнена? -У мене?
Ні, у мене немає ключів.
-Чорт! Секунду тому були в мене. -Ти знущаєшся?
-Як ти могла таке втнути? -Замовкни! Допоможи їх знайти.
Я лишив тебе на п'ять хвилин, і ти примудрилася все зіпсувати.
-Що з тобою не так? -Я не навмисно їх загубила. Не заводься.
Ми стовбичимо тут без ключів!
Тобі на все начхати. Як на твою дочку.
«Що відбувається? Я гадки не маю».
-Ти цього хочеш? -Стояти на холоді?
-Змагатися на перегонах. -Так, хочу.
Щось не видно.
Годі тобі, я загубила ключ.
Велике діло.
Мабуть, він тут!
Дзвоню в дорожню службу. Я так не можу.
Чого ти вічно такий сердитий?
Мене звати Даніель Нюландер. Ми загубили ключі від машини.
-Так. Чого вам взяти? -Гей, а це не…
Що? Ліза?
-Що вона робить? Вона п'яна? -Боже мій.
Їдьмо звідси.
Ми їдемо.
Ось! Знайшла. Лови.
На яке ім'я бронювання?
Нюландер, Даніель.
Ваше бронювання сьогодні скасували.
Ні, це помилка. Я забронював люкс рік тому.
-Бронювання скасували. -То знайдіть інший номер.
На жаль, усе зайнято.
Можемо запропонувати спальні місця у школі. Я дам простирадла.
-Простирадла? Ви знущаєтеся? -Даніелю…
Що? Я маю спати на підлозі?
-Я завтра змагаюся на Васалоппеті. -Інші люди теж змагаються.
Але вони не мітять на місце в першій 500-ці.
-Це все Клара. -Гадаєш, це вона винна?
Сука!
Візьмемо свої номери?
Так.
Чудово.
Подзвоню Ельвірі, спитаю, чи доїхали вони.
Гаразд. А я пошукаю Єнса та Бйорна.
-Ага. -Добре.
Можеш узяти це?
-Привіт, мамо. -Привіт, люба. Веселишся?
Так. У тебе все гаразд?
Так, усе чудово.
Гарна шапка. Це тобі тато купив?
Ні, це Філіппа зв'язала.
Вона постійно в'яже щось для дитини.
Для дитини?
Можна поговорити з мамою?
Сонечко, можеш віднести свої речі?
Привіт, Лізо.
У тебе буде дитина?
Так. Я збирався тобі сказати.
Ельвіра тебе випередила.
Строк невеликий.
І який же строк?
Чотири місяці… П'ять.
Я думала, ти не хочеш більше дітей.
Я теж так думав.
Лізо, я не хотів, щоб усе так…
Щоб ти отак… узнала. Вибач.
Вибач, мені треба йти.
Я або не думаю про виснаження й рахую рухи руками,
або цілковито зосереджуюся на сенсорних сигналах.
Якщо відчуваю, що м'язи виснажені,
зосереджуюся на диханні.
-Це Дан. Наомі. -Привіт.
Ти той начальник, що затягнув сюди своїх підлеглих?
Схоже, що так.
Радий знайомству. Я твій фанат. Даніель.
Напередодні перегонів я уникаю мікробів.
А, так. Ясна річ.
Ти стартуєш із ними в п'ятій групі?
Я в другій.
А ти?
Я теж.
Добре.
Кого я тобі нагадую?
Не знаю.
Угадай.
Оса-Ніссе?
Ні. Джека Горобця.
-Пригостити тебе випивкою? -А твоя мама знає, що ти тут?
Ні.
Кого я вам нагадую?
-Чого бажаєте? -Можна мені «Єгермейстер»?
Без проблем.
ВАСАЛОППЕТ
Ну що, підемо спати?
Думаю, вже пора.
Я ще залишуся. Треба почекати на сестру.
-Добре. -Добраніч.
-І тобі. -Приємно познайомитися.
Добраніч. Щасти.
Що ж. Скільки кілометрів ти намотав?
Чотириста на роликах, 400 на снігу. А ти?
Тисячу п'ятсот на трасі.
Добре. Дуже добре.
-Привіт. -Привіт.
Я зрозумів, де ми бачилися.
Ти встигла на концерт доньки до Дня Люсії?
Я поліцейський.
Ми зустрілися, коли ти ночувала у відділку.
Тримайте.
З вас 210 крон, дякую.
Я це не замовляла.
-Пиво і «Єгер». -Ні, я замовила молоко.
-Припини. -Я жартую. Дякую.
Дуже смішно.
Вибач, що нагрубила тобі.
Передай панові Горобцю.
Ти раніше змагався?
Так. Одного разу. Давно.
То ти не знаєш про перший пагорб?
Ні.
По трасі ліворуч від будинку.
Так довше, але там нікого немає.
Усі їдуть праворуч.
А що за будинок?
Показати тобі?
Було б класно.
У мене на вулиці снігохід. Це недовго.
Снігохід?
Я їду з мамою. Вона хоче стати ветераном.
Ветераном?
Так. Якщо пройдеш дистанцію 30 разів, станеш ветераном.
-Чорт. -Вона любить змагатися.
І ти теж?
Ні. Мене цікавить лише один марафон.
Називається «Медок-марафон». Чула про нього?
-Ні. -Ні?
Ти бігаєш по різних виноградниках, замках і таке інше.
А на зупинках куштуєш вино.
Ще там бувають устриці та фуа-гра. Загальна картина зрозуміла.
-Так. Звучить привабливо. -Так.
А я от люблю хот-доги.
Думаю, я теж.
Ось як ми почнемо марафон. Ти бігатимеш між кіосками з хот-догами.
І дегустуватимеш шоколадне молоко.
Даніелю! Ти куди?
Ми поїдемо дещо подивитися. Повернуся десь за 15 хвилин.
А це хто?
Наомі.
Я скоро повернуся.
Бувай.
-Ось там зовнішня сторона траси. -Отже, ліворуч?
-Так. Там спокійніше. Менше людей. -Ясно. Зрозумів.
Показати, де я зупинилася?
Так. Де ти зупинилася?
У будинку, що кілька поколінь належить моїй сім'ї.
Ночую там напередодні змагань. Це приносить удачу.
Так, звісно. Їдьмо!
Він не відповідає.
Ні?
Якщо хочеш, я проведу.
Поліція супроводжує безпорадну жінку?
Не хочу, щоб ти знов опинилася в парку.
Дуже дотепно.
Оце так!
-Затишно. -Збудований у 18-му столітті.
Коли мама була малою, тут ще була ферма.
Класні інструменти.
Ними прикликали тварин, якщо ті не йшли на кулу.
Що таке кула?
Це така вокальна техніка. Дуже особлива.
Це наче інша мова?
Скорше крик пастуха.
-Ясно. -Фальцетом.
Це наче наказ, але він може збуджувати.
А ти так кричиш?
Лише коли кінчаю.
Он як?
А чим ти ще займаєшся? Коли не змагаєшся на Васалоппеті?
Коли не сиджу у витверезниках і смітниках?
Саме так.
Ну…
Я безробітна, а до того була на лікарняному через депресію.
Ясно.
Мабуть, я здаюся найдепресивнішою людиною в світі.
Безробітна, лікарняний, депресія…
А іноді я ще й курю цигарки на кухні під вентилятором.
У тебе це написано в профілі в Тіндері?
Так.
Я вже пів року ні з ним не зустрічаюся, тому цього разу я зосереджена.
Мій колишній завжди скаржився, що я забагато тренуюся.
Так. Це дуже дратує.
Він хотів сидіти вдома, дивитися телевізор, їсти тако
й робити дітей. А я навіть не хочу дітей.
Ні?
Я надто люблю свободу.
Я хочу бути вільною і робити, що хочу.
Альпінізм влітку, походи восени,
лижі взимку.
Дуже дивно сидіти тут й отак з тобою говорити.
Я стежу за тобою в соцмережах і читав усі твої пости.
І ось ти тут, переді мною.
Так, мабуть, це трохи дивно.
Мабуть, я здаюся тобі психом-підглядайлом.
Вибач, я не хотів.
Може, мене таке збуджує.
Добре.
АГЕНТСТВО З УСИНОВЛЕННЯ
УСИНОВЛЕННЯ
Що ж, залишуся тут, із 50-ма чемними хлопцями
і, може, кількома нечемними. Не знаю.
Ага.
-Мені їх налякати? -У мене є перцевий балончик.
Я цього не чув.
Якщо хочеш, можеш заночувати в мене.
Або в моєї мами. Вона живе там.
Дякую, це дуже люб'язно.
Але брат мені не пробачить, якщо я лишу його тут спати самого.
Так, я розумію.
Дякую за компанію.
Дякую.
Щасти тобі завтра.
А, чорт. І тобі. Щасти.
Добраніч.
-І щоб без перцевого балончика, добре? -Добре. Обіцяю.
-Це незаконне зберігання зброї. -Ясно.
Як хтось чіплятиметься, я йому лижу в дупу встромлю.
Добре. Добраніч!
Де ти був? Я тобі дзвонила.
Тут поганий сигнал. Я теж намагався тобі додзвонитися.
Наомі запропонувала заночувати тут.
Що?
Я не можу спати на підлозі.
Жартуєш? Ти залишиш мене тут саму?
Саму? Що ти говориш?
Алло?
Ти там?
Поліцейський! Стій!
Можна передумати?
Так, звісно.
Ви подзвонили Даніелю Нюландеру. Залиште повідомлення після сигналу.
Тільки знай, що я ні з ким не сплю напередодні перегонів.
Навіть не цілуюся.
Ні, звісно.
Я розумію. Безперечно.
Але…
Я забронювала приватне джакузі в спа у «Хьогф'єлі» після перегонів.
Можеш приєднатися.
Я збиралася пити вино
й об'їдатися перед підготовкою до наступних змагань.
Чудовий план.
Залюбки приєднаюся.
Ви завжди збираєтеся разом перед перегонами?
Так, це традиція.
-Ясно. -Як давно ви разом?
Ми? Ні, ми не…
Ліза…
-Ми просто друзі. -Так.
Ясно. Так само, як із… Як її звали? Катрін?
Припини.
-Ти дуже швидко її знайшов. -Годі.
Після розлучення. Дуже швидко.
Передай сир.
Ви з нею теж були лише друзями, так?
Так.
Ірмо, як у вас справи? Як самопочуття?
Усе добре.
-Оса питає, як мама почувається. -А! Хвилюєтеся?
А навіщо хвилюватися? Тоді результат буде гірший.
Точно. Матиму це на увазі.
Усе або нічого.
Дякую за вечерю.
Ось хто нервує.
Наскільки я розумію, вручати вінок дуже почесно.
-Як думаєш, люба? -По-моєму, так.
Так.
І Шарлотта, і мама вручали вінок.
На чоловічих перегонах переможцю вручає вінок жінка і навпаки, так?
Саме так.
Якось це гендерно нормативно, хіба ні?
А якщо це гей? Якщо перемагає гей?
Може, їй або йому хотілося б, щоб вінок вручала людина одної з ними статі.
Точно.
Просто подумалося.
Ага…
Цікаво.
Я забула спитати, чи треба бути з Даларни, щоб вручати вінок.
Гаразд.
Чому б не обрати когось із родини іммігрантів?
Добре, я спитаю маму. Вона входить до ради Васалоппета.
Чи може це бути афганська транс-активістка з інвалідністю?
Так.
І, мабуть, не варто так сильно зловтішатися.
Так, звісно.
Ми б так ніколи не робили.
Це твій тато?
Так.
Він…
Помер.
Десять років тому.
Ви були близькі?
Він ні з ким не був близький.
-Я покажу, де ти спатимеш. -Добре.
Це не зовсім готельний люкс, але…
Тут ідеально.
Дякую, що відволік мене сьогодні від перегонів.
Ти лише про них і говорила.
Але побачила все під іншим кутом.
Ти стараєшся, як можеш. Безглуздо порівнювати себе з іншими.
Каже жінка, яка завтра змагатиметься з 15 000 людей.
Я бачу все трохи по-іншому.
Я змагаюся сама з собою.
Це кліше.
А я тобі скажу, що змагатимуся з тобою.
-Добре. -Так.
Нехай переможе найкращий.
Або найкраща.
Або трансгендер.
Добре.
Ви не бачили жінку з цього місця?
Ні, там ніхто не спав.
Добре. Дякую.
Що ж, дякую, що підвіз.
І дякую за…
Може, побачимося на трасі.
Так.
Не знаю.
Я йтиму з мамою, тому…
Вона швидка для свого віку, але, сподіваюся, нас зупинять на першій лінії.
Що? Яка ще лінія?
Стрічка. Після певного часу трасу перекривають стрічкою.
Всі, хто не встигли перетнути цю лінію, мають покинути перегони.
Хочуть вони цього чи ні.
Я це мав на увазі. Ти про це не знала?
Ні.
Усе буде добре.
Щасти.
Я тут собі думала.
Я зараз не дуже готова
почати з кимсь зустрічатися.
У мене життя зараз трохи безладне.
Добре.
До теми обмежувальних ліній.
-Ага. -Так.
Сюди можна, а далі — ні.
-Або… -Ясно.
Ось ти де.
Лижні палиці…
Де ти була?
Клара добі додзвонилася?
Ні. Прийом був поганий, як ти, певно, помітила.
Вона дзвонила й писала. Я не знала, що сказати.
Що ти чкурнув із дівчиною з ферми?
Я їй пізніше передзвоню.
Що ти робиш?
Ти навіть обручку зняв?
Так.
Я завжди її знімаю на перегонах.
У мене від неї пухирі.
Важко, звісно,
отримати вигідну стартову позицію.
Ваша позиція на стартовій лінії може мати вирішальний вплив на те,
як швидко ви доїдете до Мори.
Ретельний процес посіву визначає…
Що таке?
Мабуть, ми з Кларою не зможемо бути разом.
Що?
Останні кілька років я їй більше психолог, а не чоловік.
А те, що я вчора відчув із Наомі…
Між нами зв'язок цілком іншого рівня.
Припини. Скільки ви знайомі? Дванадцять годин?
А здається, що вічність.
Я міг би переїхати сюди.
Відкрити конференц-центр абощо.
Взимку лижі, влітку альпінізм,
а весною, може, стрибки з парашутом.
У тебе завжди дах їде перед перегонами?
Перегони тут ні до чого.
Усе стало ясно, розумієш?
Поговорю з Кларою, коли вернуся додому. Ми розлучимося.
Давно пора.
Ви разом 15 років.
Ти викинеш усе на смітник заради 25-річної? Не треба.
Це таке кліше.
Наомі 32 роки. Ясно? Вона спортивний тренер.
Ну, тоді вперед. Прекрасна ідея.
Чорт, ми запізнюємося. Це погано.
Вибачте, ви могли б відчинити двері?
Я теж піду.
-Що? -Так. Вибачте.
Ти мене кидаєш? Це ж наша спільна справа.
Ти починаєш у десятій групі, а я — в другій. Подзвони потім.
-А яка різниця? -У тебе все вийде.
Який же ти противний!
ПРИВІТ. КУДИ ХОЧЕШ ПОЇХАТИ?
Привіт, мамо!
Привіт, сонечко. Не спиш?
Де ти?
Я їду на старт.
-Ти прийдеш дивитися перегони? -Думаю, так.
Вибач, що останнім часом усе так складно. Тепер усе позаду.
Ремонт у квартирі закінчать, а я знайду роботу.
Усе буде добре.
Добре.
Ну, все, шалена моя. Цілую!
Ось! Я відчув легкий поштовх.
Ще зарано.
А ми будемо дивитися перегони?
Може, підемо сьогодні їсти вафлі?
Там буде затишно.
Там їхатимуть тисячі людей. Маму буде дуже важко знайти.
А ми можемо піти туди, де вони закінчать?
Побачимо.
Ти ж знаєш маму. Вона багато говорить,
а потім усе виходить не так.
Перегони дуже довгі,
і я не думаю, що мама дійде до кінця.
Ось! Зараз! Торкнися!
Ось.
Так!
А торбинку — сюди.
ЧОРНИЧНИЙ СУП
-Привіт! -Ага…
Обережно!
Спокійно. Пропустіть.
-Обережно! -І ви теж!
-Іди назад, де тобі місце. -Дуже смішно! От побачиш.
Увага, пасажири. Поїзд до Мори, що мав відправитися о 7:44,
затримується.
Очікується, що поїзд відправиться о 9:14.
Таксі!
Гей! Перепрошую.
Відвезете мене до Мори, що в Даларні?
-Ні, моя зміна закінчується за годину. -Гаразд. Дякую.
Вибачте, відвезете мене в Даларну?
У Дален? Без проблем.
Ні, в Даларну.
В Дален можу відвезти.
-А до Даларни ж 1000 кілометрів? -Ні, не так далеко.
Куди їдемо?
-Добридень. Це ви. -Привіт.
Привіт.
-Пам'ятаєте мене? -Звісно.
-Я вам возив… -Саме так.
Так. До речі, як усе пройшло?
На жаль, не дуже добре.
Шкода.
Так.
Куди вам треба?
У Даларну.
-У Даларну? -У Мору.
Сідайте.
-Ви серйозно? -Ще б пак. Сідайте.
-Гаразд. Дякую. -Сто років там не був.
Дякую.
Чудово!
Уперед. Один…
Давай, Ірмо!
Усього 90 км, і будеш ветераном.
І вгору!
Чудово! І вгору!
Наомі!
Покотилися!
Так.
Перегони почнуться…
Нарешті ми відпускаємо на волю зграю лижників.
У них енергії як на атомній електростанції.
Каскад кольорів, що пашіє енергією,
пускається на випробування всього життя.
Доповідаю, що рух у Селені зупинився.
Але яка різниця? Нам же добре разом!
Щоразу, друзі!
О, Васалоппет. Ви катаєтеся на лижах?
Ні. Раніше трохи каталася, а зараз не дуже.
Я теж.
Ну, я…
Я вже давно не катався на лижах. Я більше люблю футбол.
Я треную 13-й склад команди «Гаммабрю».
Ну, тоді у вас повно роботи.
Так. Ви собі не уявляєте.
Деякі хлопці дуже серйозні й роблять все, що кажеш,
а інші просто бігають одне за одним.
Такі от справи.
Та головне, щоб вони приходили й добре проводили час, так?
Не те щоб вони багато дуріли та билися. Хоча й таке буває.
Тоді їх треба трохи насварити, поговорити з ними.
Так, аякже.
Послухайте, мені треба там бути не пізніше 13:00.
Устигнемо?
Звісно. Скоро дорога прочиститься.
Ельвіро?
-Її немає. -Що?
Ельвіро?
-Ельвіро? -Подзвони їй.
Телефон вимкнений.
Вона не могла далеко втекти.
Що вона вдягла? Там холоднеча.
Уперед! Молодці!
Що ти, в біса, робиш?
Дивися, куди преш!
-Ти в порядку? -Клята ідіотка!
Вибач. Перепрошую.
Швидше, Даніелю! Забий на нього!
У мене лижі не ковзають!
Мамо!
Побачимося вдома.
Чорт!
Ваш чоловік зрадіє, що ви приїхали його підтримати.
Сподіваюся.
Він знає, що ви приїдете?
Ні, я не можу йому додзвонитися.
І ви мчите до нього в таксі?
Нічого собі! Це кохання. Дуже романтично.
Насправді все трохи складніше.
Знаєте,
ми з дружиною дуже довго намагалися завести дитину.
Довгі роки старалися, але…
Вона моя колишня дружина.
Пів року тому одружилася з іншим.
Бо не вийшло з дитиною?
Ні, це було дуже давно.
Вона просто зустріла іншого.
У нього магазин інструментів там, де ми живемо.
Який жах.
Нічого, буває. Не можна все в житті контролювати.
Але інструменти я тепер купую деінде.
Люблю майструвати.
Я…
Я сказала йому дуже…
Дуже погані речі.
А тепер він не відповідає, тож я не знаю.
Добре.
Побачимо.
Якби моя дружина повернулася і сказала, що кохає мене,
і якби вибачилася, я б їй одразу все пробачив.
Правда?
Так. Одразу.
Життя — це не пряма дорога.
Іноді вона йде вгору, іноді вниз.
Насправді життя — це американські гірки.
Як Васалоппет.
Як гадаєте?
-Звісно. -Так.
Усе буде добре.
СЮРПРИЗ! Я…
КЛАРА: СЮРПРИЗ! Я ЧЕКАТИМУ НА ФІНІШІ
Що ти робиш?
Мені треба в туалет. Біжи вперед.
Давай у костюм.
Чекатиму на тебе у джакузі!
Уперед!
Ну ж бо!
Бережи сили. Ще 85 кілометрів їхати.
Га?
Давай за мною. Я задам тобі добрий темп.
-Добре. А де Андерс? -Він не так лижі натер.
Чортова Ліза!
Усе буде добре, коханий.
Вона знайдеться, любий. Обов'язково.
Чорт!
Може, поїдемо туди, а потім по тій малій дорозі?
Де вона?
Привіт, дівчинко.
Тут не можна гуляти. Це небезпечно.
Тут постійно їздять машини.
Де твої мама й тато?
Мама катається на лижах.
Сідай в автобус і трохи зігрійся.
Уперед!
Останній ривок!
А ось і цьогорічний переможець, Гейр Ліппестад.
Чудово, Емілі! Молодець!
Щирі вітання, Гейре! Який чудовий результат!
Результат переможця…
Васалоппет має переможця.
Ліппестад перетнув фінішну лінію через три години і 57 хвилин…
-Хтось уже фінішував? -Так, уже є переможець.
Як таке взагалі можливо? Це ж не людина.
-Він норвежець. -Ходімо.
Булочку?
З дороги!
Де вас висадити?
Якнайближче до фінішу.
-Якщо можна. -Звісно. Без проблем.
Чудово!
Беріть.
Дивись.
Ми обходимо боса.
Що відбувається?
Привіт.
-Усе гаразд? -Так.
Точно?
Я якось дивно почуваюся.
-Дивно? -Так.
-Ну, обережніше тоді. -Добре.
Ходімо.
-Їдьте. -Добре.
Я за вами.
Ти уповільнюєшся.
-Тепер ти сама по собі. -Дякую, Ірмо!
Я би без вас стільки не пройшла!
Обережно на схилі Рісберга. Там люди ламають руки й ноги.
Який схил?
Глянь! Глянь на того в чорному.
Спробую ще раз.
-Чорт! З тобою все гаразд? -Привіт.
Здається, так.
Не забилася?
-Ні. -Ні?
Добре.
Чорт забирай.
Мама з воском щось зробила. У мене лижі не ковзають.
-Жартуєш? -Ні.
Хотіла їхати сама.
Чкурнула вперед.
Ми майже половину пройшли.
Ходімо. Ми це зробимо.
Так!
Що з вами?
Усе гаразд?
Гей, що з вами?
-Потрібна допомога. Лікаря! -Ні.
-Я не знаю, що з нею. -Добридень. Як ви?
-Усе гаразд. -Сумніваюся.
Дідько, стрічку тягнуть. Треба поквапитися. Чекайте!
Стійте, ми вже тут!
-Прошу, не треба. -Гей…
-Це з міркувань безпеки. -Згляньтеся.
-Правила одні для всіх. -Вона багато пережила.
-Ви молодці, але перегони скінчилися. -Чекай.
Негайно пропусти нас. Усе ясно?
Інакше будуть проблеми.
-Чудово, дякую. Ходімо. -Обережніше треба.
Усе більше лижників фінішують.
Торбйорн Еклоф, Гетеборг. Вітаю.
Йорген Холмберґ, Скеллефтео…
Нічого не розумію. Воно показує, що він стоїть на місці.
-Може, він загубив свій чип? -Дайте гляну.
Бйорн Лундквіст і Єнс Ґрен, обидва з Лідінге. Вітаю!
Привіт!
Молодці! Вітаю!
Привіт. Ти тут?
Знаєте, де Даніель? Ця штука показує, що він застряг в Оксберзі.
-Не знаю. Він розклеївся. -Що? У нього якась травма?
Не знаю.
Можна поїхати туди й перевірити.
Точно? А вам не треба вертатися в Стокгольм?
Ні. Ходімо!
-Так, звісно. -Ласкаво просимо до Вансбру.
А де ваш бос?
-Не знаю. -Він був у поганому стані.
Скажіть йому, що я всю ніч не чекатиму.
Добре.
-От лайно. -Таки лайно.
Ходімо.
-Усе добре? -Так.
Ходімо.
Ні!
Мамо!
Мамо?
Привіт, мамо.
Привіт. Що сталося?
Усе гаразд?
-Лізо, я їду з нею. -Сподіваюся, з нею все буде добре.
Хто це?
Що ти тут робиш? Я думала, ти давно фінішував.
-Клара чекає в Морі. -Що?
Я не знаю, що робити.
Годі, Даніелю. У всіх є проблеми. Ти впораєшся.
Не знаю, що робити. Я розгублений.
Для початку визнай, що тобі важко.
-Не можна зганяти емоції з потом. -А що робити?
Лягти тут і жаліти себе?
Так, можливо.
Напитися?
Я не згорнуся клубочком і не вдаватиму жертву.
Життя — це не перегони, які треба виграти.
Хочеш закінчити, як його мати?
-Усе, годі. Я пішов. -Куди?
Не знаю. Подалі звідси!
Ні.
Досить.
Хочеш ще 40 км цього нещастя?
Чи краще пити гарячий шоколад у теплому автобусі?
Я обираю автобус.
А ти?
Це безглуздо.
Густава Вазу я розумію, він життя своє рятував.
Але наше спасіння припарковане отам.
Клятий віск для лиж!
-Більше ніколи. -Що ти робиш?
-Чортова шкапа! -Що ти в мене кинув?
Що ти, в біса, коїш? Чорт!
Хочеш?
Ні, я продовжу.
Ти серйозно?
Привіт усім. Це Торґні, ваш водій.
Я 30 разів брав участь у Васалоппеті і щоразу закінчував в автобусі.
Ви розклеюєтеся, а потім знову збираєтеся. Насолоджуйтеся теплом. Дякую.
Мамо!
Привіт!
Привіт, малий друже.
Як думаєш, що мені робити?
Га?
Ти куди?
Це якась маячня.
Дивіться! Він рухається. Він десь тут.
Але де, посеред лісу?
Вибачте. Одне питання. Ми загубили людину. Допоможете нам?
-Лижника? -Так. Його звати Даніель Нюландер.
-Він тут проходив, не знаєте? -Гадки не маю.
-Є спосіб перевірити, чи він тут проходив? -На жаль, ні.
Дивіться. Він тут, але я не можу його знайти.
Спитайте менеджера станції.
-Сідайте. -Що?
Сідайте. Швидше.
Якого біса? Ану, назад!
Поліція!
Поліція.
Ось так.
Чорт!
Трясця!
Агов!
Допоможіть!
Агов!
Зупиніться!
-Що? -Я його більше не бачу.
Даніелю!
Агов?
Допоможіть!
Там. Даніелю!
Кларо!
Я тут!
Даніелю.
Ти в порядку?
Що ти тут робиш?
Я просто хотіла…
Я хотіла вибачитися.
Вибач.
-Треба було мені лишитися вдома. -Ні.
Це я мала поїхати з тобою.
Скажіть, що любите його. Скажіть.
А він що тут робить?
Пані треба було підвезти.
-Ти їхала зі Стокгольма на таксі? -Так.
Що нам робити? Га?
-Не знаю. Ти мені скажи. -Я не знаю.
Я женуся за тобою, за твоєю спермою.
Думаю…
Нам треба все добре обміркувати.
Відпочити одне від одного.
Не знаю. А ти як думаєш?
Думаю, я відморозив собі яйця.
Так.
Іди сюди.
Вони ніколи не були до нас добрі.
Ой.
Уперед! Залишилося зовсім трохи.
Ти одна лишилася.
Ми підемо за тобою до фінішу.
Молодець!
-Яка куртка? -Здається, синя.
Наближається остання лижниця, Ліза Нюландер.
Неперевершено! Ось вона. Дивіться.
Колір волосся?
А ось і вона! Ліза Нюландер!
Справжня героїня цих перегонів.
Остання лижниця, яка фінішувала в Морі.
Вона — боєць!
Вона на лижах уже 12 годин 20 хвилин.
Яке досягнення, який бойовий дух!
Ти маєш пишатися своїм досягненням.
Лишилося кілька метрів. Підтримайте її!
Ну ж бо! Уперед!
Оце так!
Вітаємо, Лізо!
-Мамо! -Он вона!
Мамо!
-Мамо! -Привіт!
Мамо, ти перемогла?
Таке відчуття, що перемогла.
У тебе вийшло! Молодець, Лізо!
У вас 27 000 переглядів.
Люди роблять на такому кар'єру.
Так, іноді треба просто спробувати.
Добре. Що ж, ми закінчили.
Вашу справу закрито.
Хай вам щастить.
Дякую.
КЛАРА
ДАНІЕЛЬ
Заходь.
Привіт.
-Так. -Так.
Знаєш, Даніелю…
Я була в гінеколога.
Добре.
Звичайний огляд.
І що?
Щось знайшли?
Виявляється,
я вагітна.
Чотирнадцять тижнів.
Отак.
Мабуть, це сталося перед твоїм від'їздом до Селена.
Я вагітна!
Як же…
-Картинка дуже дивна. -На палець не схоже.
-Схоже на м'ясо. -Просто його обрізали отут.
Тому видно лише це.
ВАСАЛОППЕТ — ДИПЛОМ
Так, подивимося.
Це заплісно.
А це плісно.
Плесно. Правильно — плеснова кістка.
А тут у нас…
-Лоскотно. -Невже?
ВІП-ЗАПРОШЕННЯ «МЕДОК-МАРАФОН»
ОБІЙМАЮ! АНДЕРС PS. МАМА ЗДОРОВА. ПЕРЕДАЄ ВІТАННЯ
Мамо, там велика поліцейська машина.
Переклад субтитрів: Катерина Мазур