Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Odkláníme auta do jednoho pruhu. Vepředu se porouchal autobus.
Takže, nejdřív projedou osobní auta
a potom autobusy.
Dobře. Co už.
Vepředu se porouchal autobus. Budeme muset čekat.
Toaleta je v autobuse. Jestli si chcete zapálit, nechoďte daleko.
Děkuji.
Tak čtyři, pět hodin.
- Otevřete mi kufr. - Ale já jsem vás upozorňoval!
Jen si vezmu věci.
S dovolením.
Kam jdete?
No tak, opatrně!
- Ahoj. - Už se probral?
- Ne. - Pustí mě tam?
- Kurva, co je s tím oknem? - Kašli na to.
Pojď, nic tu nenechávej.
Kde ho našli?
Pojď, ukážu ti to.
Tamti ho našli.
Nic se nestane, když jim tu kartičku doneseš zítra.
Nechci, aby byl sám, až se probere.
Musíš se vyspat, půjdeš tam hned ráno.
- Zůstanu tu dnes s tebou, dobře? - Proč se o mě tak staráš?
Měla ses postarat o Igora. Dvakrát denně mu zavolat.
Stalo se to v noci. Co jsem asi mohla dělat?
Říkala jsem, že může zůstat u mě.
Nikam nepůjdeš, dokud se nenajíš.
Ahoj.
- Mami? - Ahoj.
Cítíš se líp?
Trošku.
Kdyby tě něco bolelo nebo jsi něco potřeboval, tak mi řekni.
Všichni tě moc pozdravují.
Za pár dnů už budeš doma.
Za chvíli se vrátím.
Za chvíli.
Neboj se. Ted už jsi v bezpečí.
Zvládl jsi to.
Zvládl.
Brzy je najdou.
Kdo byla ta holka?
Která?
- Ta s kudrnatými vlasy. - Kamarádka.
Jen kamarádka?
Mami.
- Dobře, už mlčím. - Kamarádka.
Dobře.
Jak dlouho mě tu ještě budou držet?
Ještě pár dní.
Prošvihnu soustředění?
Tentokrát bohužel ano.
- Ale budu moct dál trénovat, že jo? - Samozřejmě.
Ne hned, ale časem určitě.
Doktor říkal, že se zlepšuješ. Zítra tě asi přesunou do normálního pokoje.
Budeš mít povoleno mít telefon, počítač, knížky.
Jestli něco potřebuješ, tak stačí říct.
- Dobře. - Promyslíš to?
Našli jste nějaký nový byt?
Stěhujeme se do Olomouce. Ivan tam dostal práci.
- Nějak to zvládneme. - Tak to je skvělé.
- Měj se hezky. - Ty taky. Ahoj.
Sestra říkala, že jsi byla v televizi. Je to pravda?
Proč?
Možná někdo něco viděl a ozve se policii.
To by bylo dobře.
- A ten protest? To taky ty? - Ne.
- Mami, tohle já nechci. - Proč?
Nechci, aby o tom každý věděl.
- Igore, neboj se. Já to vyřeším. - Ale já nechci, abys to řešila.
Nenechám to tak.
Ty mě neposloucháš? Nechci, aby ses do toho pletla.
Když to nebudu řešit já, tak nikdo.
Ukrajinec, kterého zbili cikáni. Myslíš, že to někoho zajímá?
Lidi o tom budou chvíli mluvit a pak na to zapomenou. Ale já ne.
Já ne.
Upadl jsem.
- Nevymýšlej si, Igore. - Ujela mi ruka.
Vážně se nemáš čeho bát.
Odpočívej.
Nikdo mě nezmlátil.
Jasně, proto tady ležíš jen s jednou ledvinou.
Visel jsem na zábradlí a sklouzla mi ruka.
Nevěděl jsem, co mám dělat. Všichni říkali, že mě zmlátili.
Tak jsem se toho držel.
Nevěděl jsem, že se do toho tak zapleteš.
Igore, podívej se na mě.
Zbili tě?
Tak co se stalo?
Visel jsem na zábradlí a sklouzla mi ruka.
Proč?
Jak to myslíš, proč?
- Proč jsi visel na zábradlí? - Nevím. Prostě se mi to líbilo.
Prostě jsi měl chuť viset na…
Uprostřed noci jsi odešel z bytu, aby ses zavěsil na zábradlí?
Igore, myslíš si, že jsem blázen?
Byl u nás někdo?
Kdo?
Kamarád.
Kamarád nebo kamarádka?
Ta s kudrnatými vlasy? Igore, mám se jí zeptat?
Ano, byla to ona.
- Ublížila ti? - Ne.
Promiň, mami.
Promiň?
Nechala jsem tě doma samotného, protože jsem si myslela,
že jsi rozumný dospělý chlapec. A ty?
- Uvědomuješ si, jak moc jsi to podělal? - Nechtěl jsem.
- Proč jsi řekl, že tě zbili? - Nevím, bál jsem se.
- Čeho? - Že by ses na mě zlobila.
Igore, uvědomuješ si, že jsi lhal policii?
Kvůli tobě zatkli kluka, Igore!
Všechno vysvětlíš tomu policajtovi a omluvíš se, rozumíš?
Irino, podívej se na toho krasavce tam dole.
Někdo takový by se k tobě hodil.
Co to děláš?
Dávaj zprávy.
Dobře, ještě jednu?
Dobře.
Na zdraví!
No,
tak bude hrát šachy.
Viděla jsem je na Eurosportu, takže to je taky sport.
Do konce života budete za vodou.
Už nechci. Ty si ještě dáš?
Jasně, proč by ne?
Koukni se. Ten dům vypadá jako ten tvůj.
Naser si.
- Co to tak smrdí? - Nesmrdí. Voní.
Mně to smrdí.
- Je to mango. - To je jedno.
Víc už nechci.
No, já ano.
Irino, všechno bude v pořádku, neboj se. On to zvládne.
Na čem teď záleží, je, že se nevzdáš.
Rozumíš?
Chytnou ty cikány a zavřou je do vězení.
A ten soused, kterej je vždycky kryje, půjde hned za nima.
Pojď.
Irino, co se děje?
Jsi opilá?
- Irino. - Vymyslel si to.
Kdo?
- Igor. - Co si vymyslel?
Nezbili ho.
Co tím myslíš?
Do prdele. Byl s holkou. Předváděl se a…
Sakra, pověsil se na zábradlí a spadl.
Aha.
Hledají tři romský kluky.
Ale nebyl to ani jeden.
- To je v prdeli. - To je.
- Sveto, je to v prdeli. - Ví to ještě někdo, nebo ne?
Tak na to zapomeň.
Pokud to nikdo neví, všechno je v pořádku.
- Zatkli našeho souseda. - Do prdele, zapomeň na něj.
Dobře mu tak. Lepší on než Igor, ne?
Stejně by skončil ve vězení. Netrap se.
Napij se.
Poslouchej, pokud nejsou žádné důkazy, nechají ho jít.
Nebudou ho držet rok.
Jen se snaž věci nepokazit, tak jako to udělal Igor.
Nebo to ještě zhoršíš.
Už to začíná.
Je to všude, Igore. Na internetu, v novinách.
Jestli nám nedaj občanství, budeme se muset odstěhovat.
- Kam? - Na Ukrajinu.
Mluvila jsem s Lenkou.
Bude držet jazyk za zuby.
Pokud jim neřekneš, kdo tě zmlátil, nikoho nezatknou.
Nebudou mít na výběr.
Hlavně si dávej pozor, co říkáš a komu to říkáš.
Proč jsi v televizi říkala, že budu muset skončit s gymnastikou?
Bylo by to nebezpečné jen s jednou ledvinou.
Co?
Proč jsi mi to neřekla?
Mami.
Nechtěla jsem tě naštvat.
Takže jsi to radši řekla všem v televizi?
Ani jsem nevěděla, co říkám.
Omlouvám se.
Promluvím si s tvým trenérem. Vyřešíme to.
Najdeme něco, co tě bude bavit stejně jako gymnastika, ano?
Slibuji.
Na čem teď záleží, je, že se neprozradíme.
Musíme přesvědčit všechny, že říkáš pravdu.
Řekni všechno.
Vedl sis dobře.
Zvládl jsi to.
- Co tady dělá? - Přinesla mi zápisky.
Mami.
Jen mi přinesla zápisky.
Igore, přišel jsi o rozum?
Podívej, jen mi přinesla zápisky.
Já tam venku kvůli tobě lžu, zatímco vy dva tady spolu laškujete?
Přišel jsi o rozum?
- Co to děláš? - Kde je nabíječka?
Ale, mami.
Nemám nikoho kromě ní.
A co všichni ti kamarádi, kteří za tebou přišli?
- Nepřišli kvůli mně. - Tak proč?
- Pro fotku na Instagram. - Prosím tě, přestaň!
Všechny jsem pozval, ale byla jediná, kdo přišel.
Chápu, že ji máš rád, ale teď musíš mít trpělivost. Rozumíš?
Pokud tady chcete být se dvěma dětmi,
budete si muset připlatit za přistýlku.
- Dětskou přistýlku? - Extra postel.
Nepotřebujeme žádnou extra postel. Syn spí tam a my s dcerou tady, spolu.
- Jestli si nepřiplatíte, musíte odejít. - A kam tu postel asi tak dám?
- Víte, kde je kuchyň? - Ano.
Radši vařte tam.
Jinak je nervózní.
Ze školy.
Jenom esemesky. Rozumíš?
A pak je smažeš.
- Něco dalšího? - Ne, mami. Díky.
- Ahoj. - Ahoj.
Koukni na to. Líbí se ti to?
I křeslo.
Líbí se ti? Posaď se, zkus ho.
Je z druhý ruky, ale ve velmi dobrým stavu.
Dobrý?
Za tvoje peníze můžeme nakoupit vysoušeče, hřebeny, kosmetiku
a pomalu se pustit do práce. Hm?
Vrátím ti to ve splátkách, dobře?
Ano?
Myslím, že ty peníze vrátím. Promiň.
Až se to usadí, přiznáme se.
Děláš si legraci?
Půjdeme za tím policajtem a všechno mu vysvětlíme.
Pochopí to. Pak nás konečně nechají na pokoji.
Teď? Po tom všem, co se stalo?
Dobře.
Máš nějaké lepší návrhy?
- Máš? - Zůstaneme u toho.
- A lhát do konce života? - Předtím ti nevadilo lhát.
- Vadilo. - Nevypadalo to tak.
Až tě odtud pustí, všichni se tě na to budou ptát.
Co když se přeřekneš?
Pokud se přiznáme, bude to ještě horší.
- Přestěhujeme se. - Kam?
- Kam bude potřeba. - Kam, mami?
- Nevím. - Nikam nepojedu.
Slyšíš mě?
Když to někomu řekneš, řeknu, že jsi mě donutila lhát.
Dobře.
Mami, jestli to uděláš, nikdy ti to neodpustím.
Nikdy.