Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
- Co se děje? - Nevím.
Nemáš něco k pití? Dík.
- Dobrý večer. - Dobrý večer.
Odkláníme auta do jednoho pruhu. Vepředu se porouchal autobus.
Takže, nejdřív projedou osobní auta
a potom autobusy.
Dobře. Co už.
Dobrý večer.
Vepředu se porouchal autobus. Budeme muset čekat.
Toaleta je v autobuse. Jestli si chcete zapálit, nechoďte daleko.
Děkuji.
Asi se tam dojebal nějakej autobus.
- Jak dlouho budeme čekat? - Tak čtyři, pět hodin.
- Otevřete mi kufr. - Ale já jsem vás upozorňoval!
Jen si vezmu věci.
- S dovolením. - Ježíši.
Kam jdete?
No tak, opatrně!
Jedete do Čech?
- Dobrý večer, jedete do Čech? - Nejedeme.
- Dobrý večer, jedete do Čech? - Ne. Nejedu.
- Jedete do Čech? - Ne.
- Dobrý večer, jedete do Čech? - Jedeme.
Mého syna právě teď operují.
Musím se k němu dostat, ale můj autobus je úplně vzadu,
čekala bych tu minimálně pět hodin. Zaplatím vám za benzín.
- Nezlobte se, nejde to. - Zaplatím dopředu.
Nezlobte se.
Prosím vás, můj syn je v nemocnici. Zavezete mě do Čech, prosím vás?
- Ahoj. - Už se probral?
- Ne. - Pustí mě tam?
- Dobrý večer. - Dobrý večer.
- Jeho maminka. - Dobře. Tak pojďte.
- Ale neměla bych vás tam pouštět. - Děkuju.
Vy, prosím vás, zůstaňte venku.
- Kurva, co je s tím oknem? - Kašli na to.
Pojď, nic tu nenechávej.
Kde ho našli?
Pojď, ukážu ti to.
Tamti ho našli.
Nic se nestane, když jim tu kartičku doneseš zítra.
Nechci, aby byl sám, až se probere.
Musíš se vyspat, půjdeš tam hned ráno.
- Zůstanu tu dnes s tebou, dobře? - Proč se o mě tak staráš?
Měla ses postarat o Igora. Dvakrát denně mu zavolat.
Stalo se to v noci. Co jsem asi mohla dělat?
Říkala jsem, že může zůstat u mě.
Nikam nepůjdeš, dokud se nenajíš.
Ahoj.
- Mami? - Ahoj.
Cítíš se líp?
Trošku.
Kdyby tě něco bolelo nebo jsi něco potřeboval, tak mi řekni.
Všichni tě moc pozdravují.
Za pár dnů už budeš doma.
- Za chvíli se vrátím. - Hm.
Za chvíli.
Děkuju.
Prosím.
Dobrý den, kapitán Novotný, odbor násilné trestné činnosti.
Jste Irina Zyrčenková, matka Igora Zyrčenka?
Podle ošetřujícího lékaře byl váš syn fyzicky napaden.
Soused, který ho našel, slyšel, jak z paneláku někdo vybíhá ven.
Věc vyšetřujeme jako trestný čin těžkého ublížení na zdraví.
Můžete mi říct, co o věci zatím víte?
Teprve se probral. Nechtěla jsem se ho hned ptát.
Kde jste byla v čase útoku?
Na Ukrajině.
Proč?
Kvůli potvrzením. Snažíme se získat české občanství.
Proč jste nevzala syna s sebou?
Měl školu a tréninky.
Profesionálně cvičí gymnastiku.
- Otec? - Odešel od nás. Nevídáme se s ním.
- Taky Ukrajinec? - Ano.
- Žije v České republice? - Nevím.
- Vaše zaměstnání? - Úklidové služby.
Takže jestli tomu správně rozumím,
momentálně vy i váš syn máte ukrajinské občanství.
Ano.
- Promiňte, ale záleží na tom? - No, může, nemusí.
Státní zástupce mi povolil, abych Igora vyslechl.
Bude to jenom pár otázek. Lékař s tím souhlasí.
Igore?
- Hm. - Igore, tady je pan Novotný od policie.
Chtěl by ti položit pár otázek.
Hm?
Ahoj, Igore.
Pamatuješ si, co se stalo?
Někdo tě zbil?
Neboj se. Ted už jsi v bezpečí.
Víš, kdo to byl?
Ne.
Kolik jich bylo?
Tři.
Víš, jak vypadali?
Někdo z vašeho domu?
Já nevím.
Igore, nemusíš se bát.
Děkuju.
Přijdu, až bude Igorovi líp.
Zvládl jsi to.
Zvládl.
Brzy je najdou.
Pojď, pojď! To je ono.
Kurva!
Pojď!
Pojď! To je ono.
Přihraj!
- Dobrý den. - Dobrý. Zavolej mi mámu.
- Není ještě doma. - Zase jste nás vytopili.
- To není možný. - Teď se někdo sprchuje?
- Ne. - Ne? Nelži mi, já to slyším.
- Vypni tu vodu - Nám ale fakt nic neteče.
- Kape mi to ze stropu, chápeš to? - Ale to není od nás.
- A od koho? - Nevím.
Přestaň se sprchovat. Slyšíš?
Otevři ty dveře!
Seš hluchej? Otevři ty dveře!
Císař buduje pevná sídla,
ale nezapomíná ani na duchovní opory nového českého státu.
Vy jste něco řekla policajtům o mém synovi?
- Ne. - A váš syn?
- Ne. - Tak proč ho dneska odvezli?
- Já nevím. - Jdu z policie, ještě ho nepustili.
- Já za to nemůžu. - A proto jste mi vypla vodu?
Zase jste nás vytopili.
Stěžujte si správci a mně nebuzerujte moje děti!
- Co se to tu děje? - Je všechno v pořádku?
Vysvětluju Ukrajince, že její syn nedostal po hubě pro nic za nic.
- Cos to řekla? - Seš hluchá?
- Pojďte domů. - A proč? Povídáme si. Bytová schůze.
- Zavolám policajty. - Běž do píči!
A ty se mi neser do dětí, rozumíš?
Mám zavolat policajty? Honza to celé slyšel přes dveře.
- Je to v pořádku? - V pořádku.
Určitě?
- Dobrou noc. - Dobrou noc.
- Dobrý den. - Dobrý den.
Děkuju, že jste přišla. Potřebuju si ověřit jenom pár věcí.
Je pravda, že vaši první žádost o občanství vám zamítli kvůli dluhům?
- Kvůli dluhům ne. - Tak kvůli čemu?
Udělala jsem chybu v daňovém přiznání.
Hned jsem to doplatila, ale stejně nám to nedali.
Teď žádný dluhy nemáte?
Ne, nemám.
Jak jste přišla k penězům na kadeřnictví?
Mám živnost.
Několik let uklízím ubytovnu, kanceláře a byty.
Samozřejmě sama bych do toho nemohla jít.
Dělám to s kamarádkou.
Díky.
Stačí vám to, nebo chcete ukázat mé daňové přiznání?
To není potřeba.
Neměl Igor v poslední době s někým nějaké problémy?
Na sídlišti, ve škole nebo při trénincích?
Ne. Můj syn je slušný kluk.
Já vás chápu. Taky mám děti.
Ale věřte mi, kdybyste tady viděla tolik překvapených rodičů jako já,
tak byste se ptala na stejný věci.
Ještě něco, nebo už můžu jít?
Stavím se v nemocnici, ale dám vám dopředu vědět.
Děkuju, že jste přišla.
- Na shledanou. - Na shledanou.
- Měj se. - Drž se, kámo.
- Ahoj. - Tak čau.
Tak střídání.
- Čau. - Ahoj.
Jak se cítíš?
Co to je?
Pardon. Teď mi píše kamarád Míša, že má pro Igora nějaký dárek
a že tu bude za pět minut. Tak doufám, že vám to nevadí.
Ne.
On je taky gymnasta a moc vám oběma drží palce.
Děkuji.
- Ahoj, Míšo! - Čau.
- Dobrý den. - Michal Selský.
- Selský. Těší mě. - Irina.
- Dáte si kafe? - Ano. S mlékem prosím.
- Jasně. A ty? - Ne. Děkuju.
Dobře.
Promiňte.
- Jak mu je? - Je mu líp.
Tak to je fajn. Něco tu pro něj mám.
To je můj starej juniorskej repre dres.
Já jsem myslel, že by ho to mohlo třeba potěšit.
- To si od vás nemůžeme vzít. - Můžete.
- Já už ho stejně neobleču. - Děkuji.
Prosím.
Paní Zyrčenková, já jsem na tom sídlišti, kde bydlíte, vyrůstal.
Teď už tam teda nežiju, jsem v Brně, studuju na Masaryčce,
ale moji rodiče tam pořád bydlí.
Ani nevíte, kolikrát jsme s klukama jako malí dostali přes držku.
- Co policajti? Už někoho mají? - Zatkli souseda, ale prý byli tři.
Já mám v Brně známého. Jeho žena dělá v televizi.
- Mohl bych se mu ozvat. Co vy na to? - To asi ne.
- Proč ne? - To je super nápad.
Dostalo by se to mezi lidi. Třeba někdo něco viděl.
Podívejte, berte to zatím jenom jako nápad.
Já se mu stejně musím nejdřív ozvat, jestli by to vůbec šlo.
Potom bych teprve zavolal vám a vy byste se pak rozhodla.
Souhlasíte?
Kdo byla ta holka?
Která?
- Ta s kudrnatými vlasy. - Kamarádka.
Jen kamarádka?
Mami.
- Dobře, už mlčím. - Kamarádka.
Dobře.
Jak dlouho mě tu ještě budou držet?
Ještě pár dní.
Prošvihnu soustředění?
Tentokrát bohužel ano.
- Ale budu moct dál trénovat, že jo? - Samozřejmě.
Ne hned, ale časem určitě.
Doktor říkal, že se zlepšuješ. Zítra tě asi přesunou do normálního pokoje.
Budeš mít povoleno mít telefon, počítač, knížky.
Jestli něco potřebuješ, tak stačí říct.
- Dobře. - Promyslíš to?
Tudy, prosím.
Žebra jsou na jedný straně výrazně polámaný.
Došlo k tomu, že při nárazu vytvořily tlak na vnitřní orgány.
Většina orgánů zůstala chráněna. Ale jedna z ledvin
byla natolik pohmožděna, že jsme ji museli vyoperovat.
Ovlivní ho to nějak dlouhodobě?
Chviličku. Valenta, prosím.
Zavolám za chvilku. Pardon.
Čištění krve, které dosud obstarávaly dvě ledviny,
bude muset zvládnout jen jedna. Zdvojnásobí se v ní průtok krve.
Ale nebojte se,
spousta lidí žije s jednou ledvinou v podstatě normální život.
Ale on dělá sportovní gymnastiku, kruhy.
Bude moct ještě cvičit?
Jakýkoliv špatný dopad nebo tvrdý náraz může být velmi nebezpečný.
To bych bohužel vyloučil.
- Dobrej! - Dobrý den.
- To okýnko, jo? - Jo.
- Ahoj. - Ahoj.
- Tak jak mu je? - Naštěstí už líp.
Tak fajn.
- Do večera to bude hotový. - Děkuju moc.
- Je to asi jen přetržený lanko. - Díky.
A nebojíš se tam teď zůstávat?
Máme tady ještě nějaký volný pokoje.
- To je v pohodě. - No jak chceš.
Ale kdyby sis to rozmyslela, tak stačí říct.
- Běžte se odhlásit. - Čekáme na auto.
No tak běžte čekat do vestibulu,
ať tady nepřekážíte, kdyby si chtěl někdo uvařit.
Našli jste nějaký nový byt?
Stěhujeme se do Olomouce. Ivan tam dostal práci.
- Nějak to zvládneme. - Tak to je skvělé.
Irinko!
- Měj se hezky. - Ty taky. Ahoj.
Pánové, před zadní vchod.
Věšeli na to mokrý prádlo, až to shnilo a začalo to plesnivět.
A pak na mě budou volat hygienu.
Promiň, Marto, abych to nezapomněla,
v pátek bych potřebovala volno.
- Už zase? - Mám tu jazykovou zkoušku.
Aha. No tak když to za tebe někdo vezme, tak v pohodě.
Určitě. Zeptám se Janky.
No, a co to vaše podnikání? Už něco víte?
Ještě nevím.
Dneska máme prohlídku nějakého prostoru, ale neřešila jsem to teď.
No tak uvidíš.
A kdyby to náhodou nevyšlo, tak tady máš vždycky místo.
A potom se za mnou zastav a já ti dám ty peníze od minule, jo?
Děkuji.
30 metrů čtverečních. Komplet nová elektřina.
Já si myslím, že na kadeřnictví ideál, ne?
- Devět tisíc je s energiemi? - Bez.
Na fotkách to vypadalo líp.
Podívejte, buď berte, a jestli ne, tak ne.
Osm s energiemi a můžeme hned podepsat smlouvu.
- Osm a půl bez energií. - Osm.
Připravím papíry.
Včera jsem byl u našich.
Tam se fakt nic nezměnilo.
Taky jsem se vás chtěl zeptat,
založil jsem na Facebooku pochod za Igora.
Doufám, že vám to nevadí.
Nezlobte se na mě, Michale, ale proč nám tak pomáháte?
Co když zítra zmlátí vás?
Nebo moji mámu? A nikdo zase nic neudělá?
Víte, kolik se od včerejška přihlásilo lidí?
721. A určitě jich bude víc.
- Můžeme? - Držte se.
Tady to natočíme.
Tady, tady. Budu vám klást úplně jednoduché otázky.
Zeptám se na stav syna, něco o vás,
o tom, jak se vám jako Ukrajince žije v Česku,
jestli jste měli problémy… Děkuju.
Jestli jste měli nějaké problémy s Romy.
Taky určitě pozvěte lidi na ten pochod. To zafunguje.
Kdybyste chtěla cokoliv dodat, tak není problém, ano?
A kdybyste se spletla, v klidu, nic se neděje,
stopněte to a vezmeme to ještě jednou.
Tak. Takhle se trošku natočte.
Bezva. Můžeme?
Můžete mi prosím popsat vaše pocity po tom, co se stalo vašemu synovi?
Já…
Já nerozumím, proč to udělali.
Nic mu nevzali, jen ho prostě zmlátili.
Igor je hodný kluk. On nikomu nic neudělal.
Já nerozumím tomu.
Víte, on je hodně dobrý gymnasta. Má to moc rád.
A teď už nebude moct cvičit.
Jestli někdo něco viděl, prosím, jděte na policii.
A moc děkuju všem, kteří přijdou na ten pochod.
Velmi si toho vážím.
Sestra říkala, že jsi byla v televizi. Je to pravda?
Proč?
Možná někdo něco viděl a ozve se policii.
To by bylo dobře.
- A ten protest? To taky ty? - Ne.
- Mami, tohle já nechci. - Proč?
Nechci, aby o tom každý věděl.
- Igore, neboj se. Já to vyřeším. - Ale já nechci, abys to řešila.
Nenechám to tak.
Ty mě neposloucháš? Nechci, aby ses do toho pletla.
Když to nebudu řešit já, tak nikdo.
Ukrajinec, kterého zbili cikáni. Myslíš, že to někoho zajímá?
Lidi o tom budou chvíli mluvit a pak na to zapomenou. Ale já ne.
Já ne.
Upadl jsem.
- Nevymýšlej si, Igore. - Ujela mi ruka.
Vážně se nemáš čeho bát.
Odpočívej.
Nikdo mě nezmlátil.
Jasně, proto tady ležíš jen s jednou ledvinou.
Visel jsem na zábradlí a sklouzla mi ruka.
Nevěděl jsem, co mám dělat. Všichni říkali, že mě zmlátili.
Tak jsem se toho držel.
Nevěděl jsem, že se do toho tak zapleteš.
Igore, podívej se na mě.
Igore!
Zbili tě?
Tak co se stalo?
Visel jsem na zábradlí a sklouzla mi ruka.
Proč?
Jak to myslíš, proč?
- Proč jsi visel na zábradlí? - Nevím. Prostě se mi to líbilo.
Prostě jsi měl chuť viset na…
Uprostřed noci jsi odešel z bytu, aby ses zavěsil na zábradlí?
Igore, myslíš si, že jsem blázen?
Byl u nás někdo?
Kdo?
Kamarád.
Kamarád nebo kamarádka?
Ta s kudrnatými vlasy? Igore, mám se jí zeptat?
Ano, byla to ona.
- Ublížila ti? - Ne.
Můžete nás nechat o samotě, prosím vás?
Nezlobte se, musím dát Igorovi léky.
Promiň, mami.
Promiň?
Nechala jsem tě doma samotného, protože jsem si myslela,
že jsi rozumný dospělý chlapec. A ty?
- Uvědomuješ si, jak moc jsi to podělal? - Nechtěl jsem.
- Proč jsi řekl, že tě zbili? - Nevím, bál jsem se.
- Čeho? - Že by ses na mě zlobila.
Igore, uvědomuješ si, že jsi lhal policii?
Kvůli tobě zatkli kluka, Igore!
Všechno vysvětlíš tomu policajtovi a omluvíš se, rozumíš?
Irino, podívej se na toho krasavce tam dole.
Někdo takový by se k tobě hodil.
Co to děláš?
Dávaj zprávy.
Dobře, ještě jednu?
Dobře.
Na zdraví!
No,
tak bude hrát šachy.
Viděla jsem je na Eurosportu, takže to je taky sport.
Do konce života budete za vodou.
Už nechci. Ty si ještě dáš?
Jasně, proč by ne?
Koukni se. Ten dům vypadá jako ten tvůj.
Naser si.
- Co to tak smrdí? - Nesmrdí. Voní.
Mně to smrdí.
- Je to mango. - To je jedno.
Víc už nechci.
No, já ano.
Irino, všechno bude v pořádku, neboj se. On to zvládne.
Na čem teď záleží, je, že se nevzdáš.
Rozumíš?
Chytnou ty cikány a zavřou je do vězení.
A ten soused, kterej je vždycky kryje, půjde hned za nima.
Pojď.
Irino, co se děje?
Jsi opilá?
- Irino. - Vymyslel si to.
Kdo?
- Igor. - Co si vymyslel?
Nezbili ho.
Co tím myslíš?
Do prdele. Byl s holkou. Předváděl se a…
Sakra, pověsil se na zábradlí a spadl.
Aha.
Hledají tři romský kluky.
Ale nebyl to ani jeden.
- To je v prdeli. - To je.
- Sveto, je to v prdeli. - Ví to ještě někdo, nebo ne?
Tak na to zapomeň.
Pokud to nikdo neví, všechno je v pořádku.
- Zatkli našeho souseda. - Do prdele, zapomeň na něj.
Dobře mu tak. Lepší on než Igor, ne?
Stejně by skončil ve vězení. Netrap se.
Hm?
Napij se.
Poslouchej, pokud nejsou žádné důkazy, nechají ho jít.
Nebudou ho držet rok.
Jen se snaž věci nepokazit, tak jako to udělal Igor.
Nebo to ještě zhoršíš.
Už to začíná.
…aby případ co nejdřív vyřešili.
- Já nerozumím, proč mu to udělali. - Irino.
Nic mu nevzali, jen ho prostě zmlátili.
Igor je hodnej kluk. On nikomu nic neudělal.
Víte, on je hodně dobrej gymnasta, má to moc rád.
Teď už nebude moct cvičit.
Jestli někdo něco viděl, prosím, jděte na policii.
A moc děkuju všem, kteří přijdou na ten pochod.
Velmi si toho vážím.
Ty ruce tolik nevytáčej.
Zkus to pak ještě jednou.
- Dobrý den. - Dobrý den.
- Hledám Lenku Kadleckou. - Má trénink po nás, tak za deset minut.
- Má něco pro Igora, domácí úkoly. - Aha, jasně. Tak zkuste šatnu.
To je tady doleva a potom čtvrtý dveře vpravo.
- Děkuju moc. - Za málo. Mějte se.
Na shledanou.
- Dobrý den, promiňte. - Dobrý den.
- Lenko, můžu si s tebou promluvit? - Jo, jasně. Tak já vás doženu.
- Čí to byl nápad? - Co?
Ty víš co. Tvůj?
- Jeho. - Určitě?
- Tys ho tam potom jen tak nechala? - On se nehejbal.
A někdo otevřel dveře.
Já jsem se hrozně lekla a utekla jsem.
Potom když jsem se tam vrátila, už tam byla záchranka a on se pohnul.
A co kdyby ho tam nikdo nenašel?
Řekla jsi o tom někomu?
Ani rodičům? Ani kamarádkám? Nikomu?
- Nikomu. - Určitě?
A teď mi řekni, co mám dělat.
Ty ho máš ráda, viď?
On tebe taky.
Chceš, aby zůstal v Čechách?
Tak nesmíš nic říct. Nikomu.
- Nikomu. - Nikomu.
Jinak půjdeme všichni tři do vězení. A on pak zpátky na Ukrajinu.
Prosím tě, Lenko, nikomu, jo?
Nikomu.
- Běž za holkama. - Děkuju. Na shledanou.
Na shledanou.
Je to všude, Igore. Na internetu, v novinách.
Jestli nám nedaj občanství, budeme se muset odstěhovat.
- Kam? - Na Ukrajinu.
Mluvila jsem s Lenkou.
Bude držet jazyk za zuby.
Pokud jim neřekneš, kdo tě zmlátil, nikoho nezatknou.
Nebudou mít na výběr.
Hlavně si dávej pozor, co říkáš a komu to říkáš.
Proč jsi v televizi říkala, že budu muset skončit s gymnastikou?
Bylo by to nebezpečné jen s jednou ledvinou.
Co?
Proč jsi mi to neřekla?
Mami.
Nechtěla jsem tě naštvat.
Takže jsi to radši řekla všem v televizi? Hm?
Ani jsem nevěděla, co říkám.
Omlouvám se.
Promluvím si s tvým trenérem. Vyřešíme to.
Najdeme něco, co tě bude bavit stejně jako gymnastika, ano?
Slibuji.
Na čem teď záleží, je, že se neprozradíme.
Musíme přesvědčit všechny, že říkáš pravdu.
Už je tady.
- Dobrý den. - Dobrý den.
- Paní Zyrčenková. - Dobrý den. Zuzana Jandová, starostka.
- Dobrý den. - Moc ráda vás poznávám.
V první řadě vám chci říct, že vás upřímně obdivuju.
Kdyby se něco podobného stalo některému z mých dětí,
tak bych se úplně sesypala.
Omlouvám se, že jsem vás takhle nečekaně přepadla,
ale hned jak jsem se dozvěděla, co se stalo,
tak jsem kontaktovala pana vyšetřovatele
a okamžitě mu nabídla plnou součinnost.
Mají záznamy z bezpečnostních kamer ze sídliště
a v okolí vašeho paneláku jsme posílili hlídky městské policie.
Pardon.
Víte, poslední, co chci, je, aby se nám tady podobné případy začaly množit.
A to nejen ze strany Romů.
Paní Zyrčenková, od pana Novotného mám informaci,
že se toho pochodu nezúčastní jenom slušní občané,
ale také různé jiné skupiny.
- Jaké? - Neonacisté.
Jako matka naprosto chápu, že v sobě cítíte zlost vůči lidem,
kteří vašemu synovi ublížili, ale chtěla bych vás poprosit o jedno.
Dobře si promyslete, jestli se toho pochodu chcete zúčastnit.
A pokud ano, tak prosím važte slova.
Jsme malé město a nemáme takové zabezpečení jako velká města.
Možná proto se to Igorovi stalo.
Paní Zyrčenková, je to velká tragédie.
Ale konflikt mezi extrémisty a Romy nikomu nepomůže.
Jsem si jista, že se celá věc vyřeší a ty děcka chytíme.
Ale já jsem se ještě nerozhodla, že tam půjdu.
Ale od organizátora pana Selského mám informaci, že ano.
Ne.
Podívejte se, já vás nechci do ničeho tlačit,
ale myslím si, že bude lepší, když tam nepůjdete.
Ráda bych ještě aspoň Igora pozdravila.
Bude to jen na chvilku.
Děkuju.
Tak se brzo uzdrav a buď hodný na mámu.
Děkuju. A ještě jedna věc.
Město má rozestavěné nové nájemní byty.
A s panem Zajícem, což je developer projektu, máme nadstandardní vztahy,
tak mě napadlo, jestli byste se po tom, co se stalo, nechtěli přestěhovat.
Je to moc hezké bydlení a s nájmem by vám město mohlo pomoct.
Samozřejmě se nemusíte rozhodovat hned teď.
Tady máte na mě kontakt, takže kdyby cokoliv, tak volejte.
- Děkuju moc. - Na shledanou.
- Na shledanou.
Tvoje mama říkala, že sis na něco vzpomněl.
Přehodili mě přes zábradlí.
Řekni všechno.
Slyšel jsem na chodbě nějaký zvuky
a myslel jsem, že chce někdo zase vykrást sklepy.
Podíval jsem se přes kukátko, ale nikoho jsem neviděl.
Vyšel jsem na chodbu,
sešel jsem po schodech
a najednou mě strhli a začali mě mlátit.
Pak už si jen pamatuju, jak mě přehodili přes zábradlí.
Ukážu ti pár fotek.
Ty mi řekneš, jestli někoho poznáváš, ano?
- Tenhle to nebyl. - Potřebuju to slyšet od vašeho syna.
- Mluvila jsem s jeho matkou. - Paní Zyrčenková!
Tak co? Znáš je?
Ano.
Všechny?
Jasně že je zná. Bydlí s náma v paneláku.
Pokud nepřestanete zasahovat do výslechu,
tak vás budu muset požádat, abyste nás nechala s Igorem o samotě.
Byl to někdo z nich?
Ne.
Je ještě něco, na co sis vzpomněl?
Ne.
Tak dobře.
Když budu něco potřebovat, tak se ozvu.
A ty, jestli si ještě na něco vzpomeneš, tak telefon na mě máte.
- Na shledanou. - Na shledanou.
Vedl sis dobře.
Zvládl jsi to.
Haló?
Haló!
Když poslušně vzlétne vysoko do oblak
a krouží tam,
dokud nevyplaší lovnou zvěř.
Tak. To byl konec diktátu.
A odteď máte dvacet minut na následující test.
Řekla jsem žádné mobily.
Já jsem jenom koukal, kolik je hodin.
Je mi líto, pravidla znáte.
Opravdu se jen podíval, kolik je hodin.
Oznámení o neabsolvování vám přijde poštou.
Promiňte.
Mluvili jsme s policajty.
A Igor jim řekl, že to nebyl váš syn.
Dobrý den. Zyrčenko.
Jistě. Děkuju moc.
Na shledanou.
Určitě se vám to tam bude moc líbit, uvidíte.
Jenom jsem vás ještě chtěla upozornit,
že tam asi bude pár fotografů. Tak jenom abyste se nelekla.
Pan Zajíc na tom trval. Ale bude to jenom pár fotek.
Jasně.
Víte, není mi to vůbec příjemné, ale chtěla jsem se vás zeptat.
Už podruhé žádám o české občanství.
Poprvé nám ho nedali kvůli maličkosti.
Bojím se, aby zase něco nenašli.
Chtěla jsem vás poprosit, jestli byste nemohla napsat pár vět,
který bych přiložila k té žádosti.
Myslíte nějaké doporučení?
Samozřejmě. To není problém.
- Děkuju moc. - Nemáte zač.
Výhled není nic moc, ale já myslím, že si terasu užijete. Hlavně v létě.
Podlaha tu je dřevoplast.
Tady tu příčku můžete dát pryč, zvětší se vám obývací prostor.
A tady to by mohl být pokoj vašeho syna.
Já myslím, že by se mu to tady mohlo líbit.
A nakonec to nejlepší.
Naše firma Kronstav spolu s městem
se rozhodly darovat vám šek v hodnotě 50 tisíc českých korun.
Přijměte to prosím jako dar.
Paní starostko.
Prosím!
- Dobrý den. - Dobrý den.
Chci ještě jednou poděkovat za všechno, co jste pro Igora udělal.
Nemáte vůbec zač. Ne, to si od vás nemůžu vzít.
- Musíte. - Paní Zyrčenková!
Já jinak neodejdu. Prosím.
No, tak vám děkuju.
- Ahoj! - Ahoj.
Sestřičky to potěší. Pozdravujte Igora.
- Zítra ho přijdu zkontrolovat. - Děkuju moc.
- Na shledanou. - Na shledanou.
- Co tady dělá? - Přinesla mi zápisky.
- Jdi domů, Lenko! Hned! - Mami.
- Hned! - Jen mi přinesla zápisky.
Igore, přišel jsi o rozum?
Lenko!
Nesmíš sem chodit.
Dokud to neskončí, tak se nebudete stýkat, psát si, nic.
Chápeš to?
Neříkej nikomu, že jsi tu byla.
- Na shledanou. - Na shledanou.
Jen mi přinesla zápisky.
Já tam venku kvůli tobě lžu, zatímco vy dva tady spolu laškujete?
Přišel jsi o rozum?
- Co to děláš? - Kde je nabíječka?
Ale, mami.
Nemám nikoho kromě ní.
A co všichni ti kamarádi, kteří za tebou přišli?
- Nepřišli kvůli mně. - Tak proč?
- Pro fotku na Instagram. - Prosím tě, přestaň!
Všechny jsem pozval, ale byla jediná, kdo přišel.
Chápu, že ji máš rád, ale teď musíš mít trpělivost. Rozumíš?
Dobrý den, já vás všechny zdravím,
kteří se chystáte na naši páteční akci proti násilí.
Já mám obrovskou radost z toho, kolik lidí nám doteď potvrdilo účast.
Je to něco okolo dvou a půl tisíce lidí
a neustále to roste, každou minutou, a to je skvělý.
Já jsem vám chtěl jen v rychlosti ukázat,
že tady za mnou už se to všechno na pátek připravuje a staví.
Před chvílí dovezli stage. Takže já věřím,
že v pátek bude všechno ready, tak jak má být.
A před chvílí jsem dostal informaci o tom,
že kromě starostky a dalších na akci vystoupí
také maminka napadeného Igora, která si na nás udělala čas i přesto,
jak nesmírně těžké má teď období. A já si toho nesmírně vážím.
Takže doufám, že se tady v pátek všichni potkáme
a potom společně půjdeme na místo, kde Igora napadli.
Těším se na vás.
Buďme spolu, buďme silní. Mějte se dobře.
Irinko, pojď se mnou, prosím tě!
Chviličku.
Já bych se s ní samozřejmě taky domluvila.
Ale za týden mi řekne, že mi nerozuměla.
Kluci, pojďte na oběd!
- Dobrý den. - Dobrý den.
Dobrý den.
Řekni jí, že když tady chce bydlet s dvěma dětma,
tak si bude muset připlatit za přistýlku.
Pokud tady chcete být se dvěma dětmi,
budete si muset připlatit za přistýlku.
- Dětskou přistýlku? - Extra postel.
Nepotřebujeme žádnou extra postel. Syn spí tam a my s dcerou tady, spolu.
Ona říká, že syn spí tu a ona s dcerou spí vždycky tam.
Tak postel nepotřebují.
Ale tak to mně došlo. Ale takhle to tady nefunguje.
Jestli nechce, tak bude muset odejít.
Jestli nepřiplatíte, musíte odejít.
A kam tu postel asi tak dám?
A ještě jí řekni, prosím tě, ať si chodí vařit do kuchyňky,
protože jinak tady smrdí celej pokoj až na chodbu.
- Jo, řeknu. - Tak jo. Díky, Iri.
- Na shledanou. - Na shledanou.
- Víte, kde je kuchyň? - Ano.
Radši vařte tam.
Jinak je nervózní.
Marti,
dej jí tu přistýlku a strhni mi to z výplaty.
- Irino, prosím tě. - Udělej to.
Sama víš, že ty peníze má. Vždyť jenom tak klasicky vojebává.
Jsou to moje peníze. Dej jí je.
- Jak chceš. Tak jo. - Děkuji.
- Dobrý den. - Dobrý den.
- Děkuju, že jste přišel. - Promiňte, že jsem nemohl dřív.
Okolo toho zítřka je strašnej frmol.
Michale, vy jste mě nepochopil.
V čem?
Já jsem neřekla, že tam půjdu. Na ten pochod.
Mluvila jsem se starostkou.
Ona řekla, že tam nebudou jenom normální lidi.
A jací lidi tam budou? Nenormální?
Neonacisti.
Já jsem podle vás neonacista?
- Vy ne. - Tak kdo?
Moji kamarádi? Jejich děti? To jsou neonacisti?
- Ne. - Ne.
To jsou akorát lidi, který už to všechno sere.
Protože ona za ty tři roky na radnici neudělala absolutně nic.
Teď je posraná, že ji nebude nikdo volit, tak vytahuje neonacisty.
- Dobrý den. Objednáte si? - Už odcházím.
Já vás samozřejmě nebudu nutit, abyste tam chodila,
ale vyspěte se na to.
- Michale… - Ne, poslouchejte mě.
Vyspěte se na to.
Rozhodnete se a dáte mi potom vědět, jo?
Promiňte, já to musím vzít. Ano?
Ze školy.
Jenom esemesky. Rozumíš?
A pak je smažeš.
- Něco dalšího? - Ne, mami. Díky.
- Dobrý den. - V ubytovně mi řekli, že budete tady.
Fakt jste řekla těm policajtům, že to nebyl on?
- Ano, Igor taky. - Ale Marka ještě pořád nepustili.
Určitě ho brzo pustí.
A kluka mi ve škole zase zbili. Už druhej den je doma.
- Je v pořádku? - Jo, je v pořádku.
Mám na vás prosbu. Řekněte na tom pochodě, že můj syn to nebyl.
- A co se týče toho zatejkání… - To neřešte.
- Oukej. Vem si bundu, pojď. - Jedete domů? Svezu vás.
- Nemusíte. Zastávka je za rohem. - Autem jste doma za pět minut.
Pojď! To uděláme venku.
Pojďte.
Posadíme se tady, prosím.
Poslouchám vás.
Proč jste ještě nepustili našeho souseda?
Víte, co je zvláštní, paní Zyrčenková?
Že váš syn neumí nikoho identifikovat, nedokáže ani popsat, jak vypadali,
ale ví celkem přesně, že zrovna tenhle kluk to nebyl.
- Můžete mi to nějak rozumně vysvětlit? - Znají se.
- Nevím, proč by mu to udělal. - Přesně tohle si myslím i já.
- Tak proč ho nepustíte? - Má záznam v rejstříku trestů.
Na místě činu se našlo jeho DNA, nemá alibi.
A státní zástupce si myslí něco jiného než já.
- Měj se, čau. - Ahoj.
Prošli jsme všechny záznamy z kamer a nic jsme nenašli.
Sourozenci toho chlapce, kterýho jsme zatkli, nám řekli,
že ten večer byla z vašeho bytu slyšet hudba.
A odkdy je zakázáno poslouchat hudbu?
Řekli mi ještě jednu věc.
Slyšeli, jak si Igor s někým povídá.
- Asi s někým telefonoval. - Slyšeli dva hlasy.
Máme dohodu. Když chce někomu zavolat,
tak jen přes internet, abysme zbytečně neplatili za telefon.
Nechali jsme si vypracovat znalecký posudek.
Igorova zranění nezpůsobila bitka, ale pád z výšky.
- Vždyť vám řekl, že ho shodili. - No, to ano.
Ale taky nám řekl, že ho předtím zbili.
A ten váš znalec ví snad všechno o všech modřinách?
Paní Zyrčenková, jestli je něco, co byste mi chtěla říct,
tak mi to řekněte teď. Nemusí to říkat Igor.
Ten kluk od vašich sousedů zůstane ve vazbě až do soudu.
A pokud si vy ani Igor na nic nevzpomenete,
tak je pravděpodobný, že tam zůstane i potom.
Protože jemu alibi nikdo nepotvrdí.
Nemám vám co říct.
Můžu jít?
Na shledanou.
- Ahoj. - Ahoj.
Koukni na to. Líbí se ti to?
I křeslo.
Líbí se ti? Posaď se, zkus ho.
Je z druhý ruky, ale ve velmi dobrým stavu.
Dobrý?
Za tvoje peníze můžeme nakoupit vysoušeče, hřebeny, kosmetiku
a pomalu se pustit do práce. Hm?
Vrátím ti to ve splátkách, dobře?
- Sveto. - Ano?
Myslím, že ty peníze vrátím. Promiň.
…se připravují na protestní shromáždění „Za bezpečné město“.
Plánovaný pochod až před dům napadeného Igora Zyrčenka
město kvůli možným střetům s romskými aktivisty nepovolilo.
V pohotovosti jsou desítky policistů. Podrobnosti má Tomáš Vzorek.
Tomáši, kolik lidí se už na náměstí vyskytuje?
Dobrý den.
…komunikace s ministerstvem vnitra a orgány policie
můžeme naše město jednoznačně, bez pochybností označit za bezpečné.
Nedělejme z našeho města bojiště
a nevytvářejme konflikty, které absolutně nepatří do 21. století.
- Prosím. - Děkuji.
Tu vodu si klidně vemte na pódium, to je úplně v pohodě.
Až skončí starostka, tak vyrazíme. To vyjde tak akorát.
Až budete u pódia, tak já dám Michalovi signál.
On vás představí a potom půjdete nahoru. Je to tak v pořádku?
- Karel už to spravil. - Jo, díky moc.
Proto jsem dnes tady. A slibuji vám, že ze své pozice…
Nebojte, na vás pískat nebudou.
…udělám všechno, abyste se v našem městě cítili všichni bezpečně.
- Děkuji vám. - Tak já myslím, že můžem.
Děkujeme paní starostce Jandové za její slova.
Určitě nikdo z nás nechce šířit polopravdy nebo lži.
Paní Zyrčenková, mohla byste nám něco říct?
Michal si připravil takový úvod, tak abyste nebyla překvapená.
…považujeme za důležité. O těchto věcech nebudeme mlčet.
Pokud se to nezmění, přijdeme sem znova
a budeme na to upozorňovat i nadále.
Každý občan tohoto města musí vědět, že zákon stojí i na jeho straně.
A naopak pokud něco spáchá, pokud někomu ublíží,
bez ohledu na barvu pleti bude spravedlivě odsouzen.
A teď mi prosím dovolte, abych tady na pódiu přivítal ženu,
která si toho v poslední době kvůli nečinnosti systému
a ignoraci policie vytrpěla opravdu hodně.
Maminku napadeného Igora.
Prosím, paní Irina Zyrčenková.
Děkujeme, že jste tady.
Dobrý den.
Děkuju všem, že jste přišli. Kvůli Igorovi.
Za Igora!
Vy jste sem přišli, aby bylo naše město bez násilí.
Policie zatkla chlapce, našeho souseda.
Ten kluk se zná s mým synem Igorem,
já se znám s jeho matkou. Bydlí nad náma.
Ale ten kluk to neudělal.
Ten kluk je nevinný.
Oni to vědí, ale stejně ho drží ve vězení.
Proto prosím policii a všechny, aby tohoto kluka propustili.
Děkuji všem, kteří nám pomohli. Za sebe i za Igora.
Taky jsme rozhodli, že darujeme městu 50 tisíc českých korun…
Dobře!
…na rekonstrukci městské sportovní haly.
Ještě jednou děkuju, že jste přijeli.
Děkuji.
To my děkujeme za vaši odvahu.
Proč jste mi to neřekla?
To, co nám právě teď paní Zyrčenková řekla,
to znamená, že policie zatkla úplně nevinného chlapce
a drží ho ve vězení.
Fuj!
Takže ti tři romští kriminálníci, kteří to udělali,
stále unikají spravedlnosti.
A policie s tím nic nedělá!
A aby to zakryli, tak zatýkají nevinné lidi, zatýkají děti.
A nebýt toho, že paní Zyrčenková dnes sebrala všechnu odvahu
a řekla nám tady pravdu, na rozdíl od policie,
tak by se jim to i podařilo. A právě proto nesmíme přestat!
Proto já nevěřím žádným starostčiným slibům.
My se musíme postarat o to,
abychom se v našem městě cítili bezpečně!
Buďme spolu, buďme silní.
Děkujeme.
Prosím. Vemte si to.
Vítejte u záznamu z finálových bojů mistrovství České republiky.
Na vystoupení nejlepších českých gymnastů
byly zvědavy i některé legendy.
Tady máme olympioniky a olympioničky v čele s olympijskou vítězkou…
Až se to usadí, přiznáme se.
Děláš si legraci?
Půjdeme za tím policajtem a všechno mu vysvětlíme.
Pochopí to. Pak nás konečně nechají na pokoji.
Teď? Po tom všem, co se stalo?
Dobře.
Máš nějaké lepší návrhy?
Hm?
- Máš? - Zůstaneme u toho.
- A lhát do konce života? - Předtím ti nevadilo lhát.
- Vadilo. - Nevypadalo to tak.
Až tě odtud pustí, všichni se tě na to budou ptát.
Co když se přeřekneš?
Pokud se přiznáme, bude to ještě horší.
- Přestěhujeme se. - Kam?
- Kam bude potřeba. - Kam, mami?
- Nevím. - Nikam nepojedu.
Slyšíš mě?
Hm.
Když to někomu řekneš, řeknu, že jsi mě donutila lhát.
Dobře.
Mami, jestli to uděláš, nikdy ti to neodpustím.
Nikdy.
Altynai Kubatbeková.
- Gratuluji. - Díky moc.
Artis Ziedonys.
- Gratuluji. - Děkuji.
Irina Zyrčenková.
- Gratuluji. - Děkuji.
Péťa to hned pustí.
Povstaňte a vyslechněte si státní hymnu České republiky.
♪ Kde domov můj, kde domov můj? ♪
♪ Voda hučí po lučinách, ♪
♪ bory šumí po skalinách. ♪
♪ V sadě skví se jara květ, ♪
♪ zemský ráj to na pohled. ♪
♪ A to je ta krásná země, ♪
♪ země česká, ♪
♪ domov můj, ♪
♪ země česká, ♪
♪ domov můj. ♪