Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
New York City, hele veien fra Mumbai, ta vel imot Vir Das.
Takk. Tusen takk.
Slapp av. Takk. Det var aggressivt.
Jeg var livredd før jeg kom ut.
Jeg gjør standup i 2022. Alt kan skje i kveld.
Jeg kan bli arrestert, knivstukket, slått til.
Enda verre, omtalt på Reddit.
Jeg vet ikke med dere.
Kanskje dere går hjem,
redigerer bilder for å bevise at dere
hadde en ekte opplevelse på en plattform skapt
for depresjon og angst ved å bytte data mot dopamin,
i en verden der nyheter er falske, men tegneserier er ekte,
og det eneste vi er sikre på i kveld,
er at en billionær-sjef med masse penger og jomfruelig energi skal putte
raketten sin i en modell, eller verdensrommet, eller begge.
Velkommen til showet.
I kveld tar jeg dere med hjem.
Vil dere bli med hjem?
Herlig!
Deres hjem! Jeg er kanskje utestengt.
Jeg ville sjekke stemningen.
En god gjeng.
Jeg ser… Jeg ser indere.
Jeg ser folk som ligger med indere.
Jeg ser hvite folk som trodde at Vir Das var tysk.
Jeg ser dere også.
Så ikke på plakaten.
Hjem er der det er trygt, for vi bor i en utrygg verden.
-Er vi enige? -Ja!
Jeg kom nettopp fra London, England. Utrygt!
London sentrum, på hotellet, et kvartal unna, midt på ettermiddagen,
et 82 år gammelt par på ettermiddagstur,
mord midt på lyse dagen.
Ja!
Fyren de drepte var så ung.
Den gamle fyren knivstakk ham mens damen ranet ham.
Gamle britiske damer dreper ikke folk.
Andre får gjøre det mot ridderskap.
De gjør raningen, sant?
Det er ikke stjålet vel, men "samveldet", sant?
Er det for tidlig?
Jeg bryr meg ikke.
Jeg liker dronninger med "Yas" før tittelen.
Yas Dronninger.
Sa noen det?
Hun sier: "William…
du må forene familien."
"Snakk med din bror."
Og han sier: "Yas, Dronning!"
Jeg vet ikke.
Drar man til New York,
er alt de sier om byen deres delvis sant.
"Ikke tull med New York!"
"Ingen kan stoppe New York!" Veldig mektig!
Så regner det i tre minutter.
Og dere gir opp livet.
Og ikke ekte regn. Det svake nordamerikanske regnet.
Ikke sant, den…
Den formålsløse tåken som bare henger rundt ansiktet
som flere alkoholikere som har en animert samtale.
Jeg kommer fra Mumbai.
Det er en monsun i Mumbai.
Den er…
Det er Guds orgasme.
I Mumbai kommer de på ansiktet tre måneder i året.
Mumbai-regnet kan skade hørselen. Visste dere det?
Har du sett indere gjøre det?
Traumer, rasist!
Folk sa New York var utrygt. Jeg er uenig.
Jeg kjørte gjennom Amerika.
Du kjører gjennom herlige skoger.
Som hver eneste true crime-dokumentar
du har sett i livet ditt.
Amerika er bare mil etter mil hvor du kan begrave kropper.
Og byer som forsyner dem.
Mumbai, en av verdens tryggeste byer. Hvorfor?
Det er ikke plass til å begrave noen.
Du kan begrave en kropp tre meter under jorda.
Neste morgen er det klesvask på den.
Den blir statist i en Bollywood-film.
For døden er ikke en unnskyldning for å ta fri.
Det jeg liker er at dere har fine samfunn i små byer.
Som hvis en student forsvinner i skogen.
Innen fem minutter, samles alle i byen,
holder hender og går i skogen for å lete.
Innen fem minutter, "Angela!"
"Denne veien. Angela!"
Du kan ikke betale meg nok til å gå i skogen med hvite.
Kulter starter slik.
Ti hvite folk, en sårbar brun mann og dyr.
Jeg erklærer deg som leder.
Hvis du kom til meg og sa: "Vir, en student er savnet i skogen."
Vet du hva jeg hadde gjort?
Jeg hadde ringt søskenbarn i India.
Nå er det ledig plass på skolen.
Folkens…
En manns død er en annens utdanning. Det er alt.
Men det sier noe om samfunnet
at en voldshandling er en anomali som er verdt å dokumentere
og ikke normen.
Hvite folk er i fare og folk handler.
De sender kameraer inn.
Svarte folk og brune folk er i fare,
og vi holder opp telefonen og filmer det.
Alle brune true crime-doikumentarer er håndholdte
opptak på sitt beste.
Fordi det er ingen mystikk, sant?
I hvit true crime, blir morderen aldri funnet.
I brun true crime, er morderen på kamera, i uniform.
Folkens!
Jeg skal bare spise biff og dra i morgen. Slapp av.
Jeg tror det eneste fattede landet er Russland.
"Livet er kort. Vi fester."
Den tøffeste russeren jeg har møtt i år, jeg dro til KGB-museet i Praha.
Alle må oppleve det. Det er ikke et museum.
Det er en liten kjeller med en rasistisk russer inni.
Åpner døra, veldig mektig.
Han kommer ut fra bak en gardin. "Hallo!"
"Velkommen til KGB-museet."
Som om navnet var hemmelig.
Jeg var med umiddelbart. Jeg bare, "Du hadde meg på 'K'."
Jeg ble konvertert.
I to uker, fulgte jeg kona rundt naken og sa: "KGB."
Som noen av dere i kveld.
Deres kone, ikke min.
Høydepunktet er propagandaen.
Han sier: "Jeg skal si en hemmelighet."
"I andre verdenskrig, har Hitler 3000 tonn Nazi-gull."
"I slutten av krigen, finner de bare 150 tonn Nazi-gull."
"Ingen vet hvor resten er."
"Men mange år senere, er Amerika verdens mektigste land."
Jeg tenkte, "Jeg underbetalte."
Det var et nydelig, ironisk øyeblikk.
Å stå der som inder og late som jeg misliker udeklarert gull.
Er nazi-gull en konspirasjon?
Hørt om Tante-gull?
Hver eneste indiske kvinne her i kveld har et pengeskap
som mannen ikke vet noe om…
med gull som Indiana Jones ikke finner.
Du finner Jesus kalk før du finner Manjus kjede.
Men hjemme er der du er trygg. Enige?
Noe jeg tenker på.
På et Air India-fly fra Newark til Mumbai
den 27. november 2021, jeg er på veg hjem.
En yngre Air India-flyvertinne på rundt 65…
kommer bort og tilbyr meg gin.
Jeg takker nei. Hun sier: "Mr. Das, bare drikk den."
Hun insisterer fordi vi tror at når jeg lander i Mumbai,
vil jeg bli arrestert og satt i fengsel.
Jeg hadde forberedt meg selv på fengsel.
Jeg sluttet å barbere, gjorde push-ups.
Jeg er i trøbbel…
fordi jeg laget en film om landet mitt på Kennedy Center
som heter "Two Indias".
Nå sier dere det!
Filmen handler om tosidigheten i landet og behovet
for å forenes i lyset.
Det har skapt mye tosidighet i landet mitt.
Og mange har forent seg ved å være sinte på meg.
Jeg har vært trenden i landet i tre uker,
fått syv kriminelle klager imot meg,
blir siktet for opprør og å krenke India på fremmed jord.
Jeg ble kalt terrorist på tre nyhetskanaler
i beste sendetid.
Det er en interessant samtale med moren din den kvelden.
Ser på nyhetene og,
"Husker du at du ikke kunne beskrive jobben min?"
Overskriften: "Vir Das er terrorist."
Og jeg husker at jeg tenkte: "Dette er så nedlatende mot ekte terrorister."
Hva tenker terroristene? "Bror, denne fyren?"
"Vi koreograferer voldshandlinger ti år i forveien,
men nå må vi holde det talte ord opptredener."
New York, jeg fikk aldri svar fra terrorist-gruppene.
Jeg ble aldri oppringt: "Hei, Vir, ISIS, store fans."
"Vir, hvor er neste spesial?"
"Vi vet du prøvde Netflix, men prøv ISIS."
"Vir, vet du at
ISIS har mange flere abonnenter enn Netflix?"
Som er sant. De har det.
Mye bedre familie-deling.
Og ISIS og Netflix vil bare det samme, at du eksploderer.
Jeg var på nyhetene her også.
På CNN, og jeg tenkte: "Når begynte de med nyheter?"
Jeg… var… på BBC. Hjemmesiden!
Stor overskrift som sa: "Komiker polariserer nasjonen."
Hvor mye rot har du laget når britene
sier at du delte India?
Enkelte partier ville ta statsborgerskapet mitt
fordi jeg ikke var helt indisk.
Jeg er forurenset av vestlige tanker.
Pass deg for folk som feirer renhet.
Og det er ikke historie. Det er Harry Potter.
De starter en hashtag, "Vir Das er en slave!"
"Vestlig slave!"
Som hadde vært støtende, men etternavnet mitt er Das.
Jeg oversetter. Slapp av, ikke-indere.
Så, Das betyr bokstavelig talt "slave",
men fornavnet mitt er Vir, så jeg er visst en modig slave.
Som… Er ikke alle slaver det? Har du møtt en ubekymret slave?
"Jeg er slave. Jeg er ganske rolig."
"Jobber hjemmefra. Deres hjem. Hashtag, velsignet."
Det støter meg, men de tar ikke feil. Jeg er oppdratt utenlands.
Delvis, så jeg var alltid litt fast.
Jeg er for indisk for vesten, men for vestlig for India.
Gir det mening for noen?
Enkel applaus. Jeg deler det opp.
Hør her.
Jeg er ikke så indisk at jeg hadde prøvd å bli lege.
Nei! Men jeg er indisk nok til at jeg aldri hadde brukt en hvit lege.
Beklager.
Det er bare…
En indisk ingeniør behandler meg først.
Jeg trenger ikke medisin. Billige, gode løsninger!
Jeg trenger ikke probiotika.
Men et belte til å rape.
Yo, faen, kom igjen.
Okei. Jeg har et øye på vestlig politikk,
så jeg tror at abortloven i Amerika er en parodi.
Alt under 29…
Alt under 29 uker, tror jeg er kvinnens kropp og hennes valg alene.
Jeg tror det. Okei? Men jeg er også indisk!
Så, jeg tror at alt over syv år,
bør en forelder kunne ta en sandal og myrde sitt barn.
Jeg tror på langsiktig abort.
Ser fram til din stemme.
Og langsiktig disiplin.
Da jeg var 17, krasjet jeg og min bestevenn hans fars bil.
Han sparket sønnen sin i ballene.
Han disiplinerte to generasjoner.
Han har en sønn nå.
Hans første ord: "Unnskyld, far."
Jeg opptrer i Amerika, så jeg bekymrer meg for å bli skutt.
Jeg tror dere trenger en våpenlov umiddelbart.
Men jeg er også indisk.
Så, jeg vil i det minste bli venn med han ene med pistol.
Hvis helvete bryter løs.
Jeg ringer Punjab: "Manjeet, hjelp."
Jeg sier ikke at alle Punjabi har våpen. Slapp av.
Noen har kniver og sverd. Mye raskere.
Folk er frukt med følelser.
Jeg lærte engelsk først, så det er sterkere enn hindi,
men jeg tror at hindi er et sterkere språk enn engelsk.
Det er nydelige ord på hindi som engelsk ikke kan uttrykke
som et språk.
Nydelige ord, som…
Det er et ord.
Ikke-indere, har dere hørt det?
Det betyr rundt 40 ting.
Gjør det med meg.
Jeg er glad.
Jeg er trist.
Faen ta deg!
Ligg med meg!
Hvite klarer ikke.
Du trenger år av fuktig luft og kynisme.
Gi hvite folk ti år med klimaendringer og Donald Trump,
og alle går rundt sånn, "Faen!"
Men jeg er ikke så selvsikker i engelsk at jeg vil ha sex på engelsk.
Jeg har hindi-sex.
Fordi engelsk sex er selvsikkert.
Det er som, "Yeah, girl!"
"Jeg skal daske den rumpa! Faen!"
"Vi skal pule som faen!"
Ikke meg.
Når jeg har sex, er jeg sånn: "Takk. Gud velsigne deg."
"Må du aldri glemme meg."
Ikke-indere, det er det eneste jeg ikke oversetter i kveld.
Kun for selvfølelsen.
En kampanje sirkulerte blant skolebarn
som delte filmen min.
Kampanjen sier: "Får du snakke til en folkemengde i utlandet,
vær en Swami Vivekananda, ikke en Vir Das."
Med et bilde av oss sammen.
Det er mye press, New York. Enige?
Sammenligne komikere med spirituelle guruer. Ingen gjør det motsatte.
Jeg har aldri lest en anmeldelse i avisa,
"Dalai Lama, ikke så morsom som vi trodde."
"Jesus Kristus, bedre magiker enn komiker."
"Moses gjentar de samme ti vitsene. Skaff deg nytt materiale, Moses!"
"Mohammed, elsket boka, hatet tegneserien."
La oss snakke om dødstrusler.
Vi får så mange.
Familien min må skru av telefonen,
for vi får titusenvis av dødstrusler.
Jeg sier ikke det for sympati eller bravader.
Jeg er ingens offer, ingens helt.
Okei? Indere er gammeldagse om dødstrusler uansett.
Truer du en amerikansk familie, blir de trigget.
Indere, man kan se på oss, jeg skal oversette.
Se på en inder og si: "Jeg skal…
Oversettelse: "Jeg skal drepe din far og drikke hans blod."
Du kan si det høyt til en inder og vi sier: "Okei!"
Prøv.
Men ikke tirsdag. Det er u-vegansk…
Jeg får også 1,8 millioner følgere på sosiale medier på 72 timer
mellom 18- og 25-års alderen.
Jeg sitter på det yngste, største, mest progressive
kronidiot publikummet jeg har hatt.
Er dere her? Atten til 25, lag lyd.
Dumme idioter, hvorfor?
Jeg elsker pengene…
men føler meg som den ekle onkelen på diskoen.
De vet ikke. "Hva er disko?"
"Er det et ryggproblem?" Nei!
Der foreldrene dine jukket.
Alle blir med. "Vi er med."
"Dette er en bevegelse." Nei!
Din andre hånd spiser din mors nudler.
Ikke en bevegelse.
Vi prøver bare å få fortjeneste
ved å oppføre oss som dyr på nett.
Fordi det gjør oss slik. Har du sett en løve brøle?
Hva skjer umiddelbart? Resten av flokken bare…
En retweet!
Har dere sett en gnu ta fart?
De vet ikke hva de gjør,
de tar fart likevel.
En hashtag.
Sett to fugler prate sammen?
En tar av… en annen lander.
Samme lyd, andre bevegelser. En Tik Tok.
Kanskje det er kulere for dem? Som oss, vi hører…
Kanskje på fuglespråk, er det som…
Jeg elsker den sangen.
Hver gang den spiller, dør en influenser.
Jeg tror at generasjonen deres kan redde verden.
Dere oppbevarer ikke følelser.
Dere må artikulere hver opplevelse, midt i opplevelsen
og motta validering for opplevelsen før dere er ferdige med den.
Men det betyr at dere ikke stenger det inne.
Dere bærer ikke på bagasje.
Dere uttrykker.
Dere føler noe nytt,
"Jeg identifiserer meg som kvinne."
Du går på internett og deler.
"Jeg identifiserer meg som kvinne."
Så gammel er jeg. Jeg tror det er internett-lyden.
En annen sier: "Jeg identifiserer meg også som kvinne."
"Gjør slik. Trinn en, to, tre."
Et privilegium og en ferdighet.
Ikke ta det for gitt.
Vi hadde ingen for disse samtalene.
Alt vi hadde var indiske foreldre.
Hvis jeg gikk til dem og sa: "God morgen, mor, far."
"Jeg tror…
...jeg identifiserer meg som kvinne."
"Okei!"
"Kan du identifisere deg som en kvinne som gjør det bra på eksamen?"
"Hun hadde vært velkommen."
"En kvinne på Harvard, opptak, ikke overgang."
Jeg bryr meg ikke om overgangen.
Hver generasjons særrett er å knuse sosiale konstruksjoner
gjennom samtale.
For dere er det kjønn. Kjør på.
Knus det.
Vi kan havne på noe kult.
Jeg håper at dere nyter fluiditeten slik foreldrene deres nøt utroskap.
Nå er vi ukomfortable, eller?
Du trenger ikke kjønn,
men mor og far må fortsatt ha prinsipper.
De ble lenket av ekteskap og skapte en skilsmisse-industri.
Besteforeldre ble lenket av rase.
Det var barrierene de brøt.
Det kan ignoreres.
Vi kan late som at bestemor reiser til Jamaica for sjømaten.
Voks opp!
Besteforeldrene dine var 20 år på 60-tallet.
Din bestemor og bestefar var på minst en orgie.
De kalte det ikke det. De kalte det tombola-kveld.
Kommunist-parti eller noe.
For oss var det seksualitet.
Våre foreldre tok ikke den samtalen.
Da jeg var 13, kom moren min som en detektiv som løste et mysterie.
Hun sier: "Vir, du har ingen kjæreste."
"Damer snakker ikke med deg."
"Hvis du er homo, si det nå. Vi tar deg med til legen."
Jeg sa: "Mor, jeg er ikke homo. Bare en taper."
De er motsatt av hverandre.
Fordi homofile menn er vinnere.
Min venn, Shashank. Våre klær, hans klær.
Vår mat, hans... Han drømmer bedre.
Han sover med et smil om munnen hver natt.
Han våkner opp, jeg spør: "Hva faen drømte du?"
Han sier: "Sorbé."
"Sorbé?"
"Selv drømmene dine er laktosefri og overklasse."
Jeg…
Jeg har aldri drømt om sorbé .
Jeg har drømt om én Toblerone-sjokolade hele livet.
Og i drømmen fikk jeg ikke spise den.
Den endte likevel opp inni meg. Men, du vet…
Alltid den reaksjonen.
Men jeg vet ikke.
Er det at vitsen er en tvist
eller på grunn av Tobleronens form?
Det hadde tatt en stund.
Fordi du putter en trekant i en sirkel. Skjønner?
Drømmene mine.
Slik vil jeg bruke plattformen min.
Men…
Jeg var også nysgjerrig på seksualitet.
Da jeg var 13, kysset jeg en gutt. Jeg prøvde.
Og innen…
fem minutter, visste vi at det ble feil.
Det føltes ikke feil, men det føltes ikke rett for oss.
Ikke snakk om det. De fleste gjør ikke det,
fordi vi studerte forskning på Dehli public school!
Så, vi ble alltid lært at "Alle eksperimenter må være suksess."
Så, jeg er ikke heterofil.
Jeg strøk på homofil-opptaksprøven.
Jeg står på SAT, stryker på GAY.
Men mitt første kyss var en hetero gutt.
Ja. Så, damer, jeg føler med dere.
Vi vil forskjellige ting.
Dere melder dere på kyssing. Vi melder oss på utforsking.
Det er som at innsiden av munnen min var Jorda og han trodde den var flat.
Jeg sa: "Hei, vil du gå litt rundt?"
"Nei, jeg går en retning til jeg finner slutten."
Se hvor ukomfortabelt rommet er nå, forresten.
Jeg beklager, Amerika. Slår jeg ned på heterofile menn?
Det er komedie-reglene dere har satt i vesten.
Alltid gjør narr av de som er mer privilegerte enn deg.
Det er et slag opp.
Aldri gjør narr av de som er mindre privilegerte.
Det er et slag ned!
Har dere hørt det?
For en idiotisk vestlig konstruksjon!
Fordi i Vesten, er privilegiet konstant.
Indiske privilegier er ustabile.
Opp og ned, som en fjær. Flagrende i vinden.
Først er du Forrest Gump, så, Laal Singh Caddha.
Opp og ned…
Og jeg føler helt ærlig at i Vesten
tar dere opp deres eget privilegie før andre tar det opp
så dere kan fortsette med å stille nyte privilegiet deres.
Noen ser forvirret ut. De hvite bare: "Han vet!"
Når du legger til nyanser i privilegie-samtalen, kollapser den.
Okei, si meg.
Kan jeg, en brun mann fra India, gjøre narr av Ivanka Trump?
Et slag opp? Ja!
Tillatt? La oss legge på noen lag.
Hva om Ivanka Trump får et barn med en syrisk, muslimsk flyktning?
Det kan skje.
Kan jeg gjøre narr av barnet?
Svake jævler!
Muslimsk flyktning-Trump-unge er hysterisk, folkens.
Folkens, bare…
Tenk på det barnet.
Inzamam-ul-Trump. Tenk på ham.
Jeg vet ikke hvorfor han er liten.
Ikke min sak. Tenk på den jævla ungen.
Han eier 75 bygninger på Manhattan, men har intet hjemland. Kom igjen!
Jeg vet. Ukomfortabelt.
Jeg trekker tilbake.
Vladimir Putin. Kan jeg gjøre narr av ham? Slag opp?
La oss legge på noen lag. Hva om Putin hadde alopecia?
Jada er ikke den eneste skallede diktatoren.
Han sitter i en Kreml og klør seg i hodet.
Intet gror i Russland.
Vennligst ikke kanseller meg.
Vær så snill! Jeg vil ikke.
Det kan forstyrre fengslingen.
Den vestlige komedie-klagen.
En amerikansk komiker.
Han sier: "Vir, kulturen er syk!"
"Her om dagen kom en mobb etter meg! En mobb! På Twitter!"
Okei.
Det er som å si til en nykastrert at ballene dine klør.
Den mest irriterende saken jeg leste i Vesten:
"Hvorfor vil ikke indisk komedie dytte konvolutten?"
Virkelig, kjerring? Vi så inni konvolutten.
Det er rettssaker i konvolutten.
Det er en rettsdato på toppen.
Vi lager trygg underholdning.
I India, lager vi trygge filmer hvor India alltid beseirer Pakistan.
Samme hva det er!
Kamp, cricket, inhalering, Uno! Vi vinner alltid.
-Og vi elsker disse filmene, sant? -Ja!
Og i utlandet lager vi familieunderholdning.
Se sitcomen om denne sør-asiatiske familien.
Se dem hygge seg med naboene.
Men om kvelden?
Bollywood-filmer om å skyte naboen.
Men de er så konservative.
Ja! De bor utenlands.
Der bor de konservative i India.
Utenlands.
Skal de indiske barna dine være jomfru som 25-åringer,
oppdra dem i New Jersey, ikke New Dehli.
Jeg vet det gjør vondt, men tar jeg feil?
Nei!
Noen indere her oppdratt utenlands?
Kom igjen, få se dere.
Indiske foreldre her. Med respekt.
Dine foreldres versjon av India eksisterer ikke.
Det er arkaisk, borte!
Og, popkultur-bildet deres av India eksisterer ikke!
Et India der vi alle går rundt…
Snakker vi slik hjemme?
Nei!
Nei, indere snakker slik her!
Vet dere hva det er? Amerikansk aksent.
Kom hjem! Kom igjen!
Kom hjem og se moderne India i alt vårt kaos, men vår
uendelig mye større skjønnhet. Kom hjem.
Og hvis dere ikke kommer hjem, aldri belær oss fra utlandet
om hva det betyr å være indisk.
Med hver mumbaikar jeg kjenners ord…
"Prøv å sloss, eller stikk!"
Jeg skal oversette.
Det er ikke like bra på engelsk.
Dere hørte responsen på hindi.
Det var som… ikke sant?
Men på engelsk er det direkte oversatt til:
"Gå ut i feltet eller dytt noe opp i rumpa di."
Ikke like bra.
Og et veldig spesifikt valg.
Jeg…
vet ikke med situasjonen deres…
men de eneste to valgene…
Jeg vet ikke hvilket felt det er.
Er det som en slagmark?
To fyrer sier: "Okei, karer?"
"Det er på tide…
å sloss for landet vårt… og vår jord."
"Vi skal ut på marken…
og vil de ha en kamp, faen heller,
da skal de få en kamp."
"Er dere med?"
"Nei, ellers takk."
"Jeg dytter noe smått i rumpa."
Jeg vet ikke.
Som et atletisk felt, som to maraton-løpere,
de sier:
"Vi har trent på dette hele livet."
"Vi skal ut på marken
og vinne gullmedaljen for Nigeria."
"Er dere med?"
"Jeg er sliten nå!"
"Jeg dytter noe i rumpa."
Eller som… Et amerikansk jordbruksfelt.
Du vet, to bønder som bare: "Vel, Jim…
Jeg ser mye mais."
"Kanskje på tide å gå ut i marken og kappe henne ned."
"Nei, Paul!"
"Jeg skal kappe veden og dytte den i rumpa."
"Hvorfor tar det så lang tid?
"Vel, vi bare improviserte litt nå."
"Vi må finne en ende."
"Han har rett."
"Man kan ikke gå uten enden."
"Herregud, okei, hør."
"Jeg skal telle ned fra tre."
"Vi skal gå videre."
"Okei, Jim?"
"Okei, Paul."
"Greit for meg."
"Ja vel."
"Da."
"Hvem faen er du?"
"KGB!"
Tilbake til showet.
Apropos mislykket anal, noen foreldre her?
Det er en overgang.
Det er jobben din å lyve. La dem tro på mirakler.
Jævla Gud, Tannfeen, skatterefusjon. Det kommer fra dere.
Husker du da du dro ut i verden og innså at
foreldrene dine er idioter?
Jeg var seks.
Min far og jeg sto på balkongen og så på stjernene,
jeg spurte: "Hva er stjerner?"
Min far svarer fort:
"Det er et skarpt lys i himmelen."
"Det lyset blendet folket."
"Gud tok et svart papir og la det mellom himmelen og jorda."
"Så tok Gud en blyant og stakk hull i papiret."
"Himmelens lys."
Og jeg tenkte: "Min far er så kul."
Jeg tok informasjonen og dro på skolen.
Og innså at, nei, faren min ruser seg.
Jeg var helt passiv-aggressiv mot læreren uten grunn.
Læreren sier: "Stjerner er brennende masser av hydrogen."
Jeg bare: "Hun vet ikke om papiret!"
Hun sa: "Din far tar feil."
Jeg sa: "Få min fars navn ut av munnen din!"
Slapp av, vennen.
Jeg hadde aldri slått en lærer. Lønnen deres gjør det.
Husker du at du tok på en annen persons kropp
men du ikke hadde sett så mye porno og Instagram
at det var som et mirakel?
Første gang jeg tok av en jentes genser, var jeg 16 år
og jeg trodde at…
om jeg dytter inn en pupp, blir den andre større.
Ikke døm meg. Hun trodde det samme om ballene mine.
Hun bare: "Klemmer jeg ham, går han til naboen."
Det er geopolitikk. Det er alt.
Legg press på mindre samfunn.
Utvid det større samfunnet og skap migrasjon.
Ja!
Vi jakter på mirakler, og jeg sier at de enda finnes.
Hør på meg. New York, New Jersey.
Denne…
Denne mikrofonen er et mirakel. Hør på meg.
Mikrofonen ble skapt for 144 år siden.
Den endret verden mer enn menn.
Den startet andre verdenskrig.
Mikrofonen frigjorde svarte mennesker. Den undertrykte jøder.
I deler av verden lar den
store folk snakke om små ting.
I min del av verden, lar den små folk snakke om store ting.
Grunnen til at jeg alltid er i trøbbel…
er fordi jeg oppdaget mikrofonens makt da jeg var åtte.
I kveld vil jeg fortelle historien.
Vil dere høre den?
Jeg gikk på en jævlig rar internatskole.
Vold er en integrert del av det indiske skolesystemet.
Indere, har vi blitt slått?
Ja!
-Med utstyr? -Ja!
Med cricket-køller... Barnemishandling-leken. Virkelig.
Jeg ble slått med en bordtennis- racket i to timer.
Vet dere hvilke ferdigheter som trengs?
Selv offeret sier: "Imponerende. Fortsett."
"Bruk den prikkete siden, for eksfoliering."
Vi ble slått så mye at vi ikke husker noe fra skolen.
Alle indere husker bare en ubrukelig ligning
og det er en metafor for livet vårt.
Av en eller annen grunn, husker hver inder her i kveld
at (a + b) kvadrat…
Klare? Ja?
Pust dypt inn.
-Er lik... -Ikke enda!
Som en matematisk monsun.
Vent på meg.
Okei, kjør.
(a + b) kvadrat er lik
A kvadrat + b kvadrat…
-…pluss 2ab. -…pluss 2ab.
Hvorfor?
Det er tre typer mennesker.
De som vet om 2ab.
De som glemte 2ab.
Og folk som tror at 2ab er magi.
Og vi fikk den tredje... Jeg er...
Det som skjer på skolen blir hos deg resten av livet.
-Ja. -Seksuelt?
Dere ga dere. Synd.
Kan jeg ta en sexhistorie?
Hør her. Jeg var med en jente.
Og jeg spurte: "Hva liker du?"
Og hun sa: "Vir, kvel meg."
Og jeg sa: "Nei!"
Hun sa: "Det er fetisjen min. Kvel meg."
Og jeg sa: "Nei betyr nei!"
Hun sier: "Hva er du? Sensitiv?"
"Nei, jeg er kjendis!"
Og hun sier: "Jeg gir deg lov."
Jeg sier: "Greit."
Tre uker senere, med advokatenes taushetserklæring,
notarialbekreftelse.
Hun sier: "Nå." Og jeg gjorde slik…
Skummelt for kveleren.
"Vær en mann!"
Jeg sa: "Greit!"
"Liker du det, Mrs. Patel?"
Hun sa: "Hvem faen er det?"
"Mattelæreren min fra niende."
Hun sier: "Er dette seksuelt for deg?"
"Mest rettferdighet. Men som du vil."
En gang ble jeg slått med hockeykølle to uker i strekk.
Ingen navn.
Jeg vil ikke få problemer. Mohit Singhal…
Det var en debatt på skolen. Denne gutten var ti år eldre.
Han gikk opp på scenen og startet med en vits.
Vitsen gikk slik.
"God kveld."
"Du går i jungelen og møter en løve."
"Hva er klokka?"
"På tide å løpe."
Jeg vet ikke hvorfor jeg rakk opp hånden.
Jeg gikk opp for å stille et spørsmål.
Jeg husker at jeg holdt mikrofonen og følte noe
jeg aldri hadde følt.
Styrke.
Jeg kunne ikke sitte, men jeg kunne nå stå.
Å se på denne gutten som var ti år eldre
og se noe jeg aldri hadde sett før. Frykt.
Og å la det fylle meg.
Jeg mener, kall det mot, kall det hva du vil.
Og å klare å si: "Jeg vil bare si deg…
Mohit Singhal…
at går du i jungelen og
møter en løve, er det ikke på tide å løpe, på tide å dø."
Nå… skolen lo! Herregud, som de lo.
Jeg lærte mitt livs viktigste lekse,
at ord har betydning.
Ord skaper og bekjemper vold. Ord er minneverdige.
Jeg var i skyene på veg til middag den kvelden.
Og noe kom ut av en busk og dro meg inn.
Og det var Mohit Singhal.
Han sa: "Hva er klokka?"
Og jeg sa: "På tide å dø."
Han banket meg i to timer, men slo ikke smilet av ansiktet mitt.
Jeg husker at jeg lå på gulvet, blødde ukontrollert og lo
fordi jeg tenkte: "Jeg fortjener dette."
"Men dette er morsomt."
"Jeg ser vitser herfra. Jeg tror jeg liker meg her."
Jeg hører til på gulvet. Gulvet er mitt hjem.
Og dette er frihet. Jeg sverger til Gud.
Det er frihet jeg tenker på,
som jeg tenker på på et Air India-fly…
fra Newark til Mumbai.
En Air India vertinne tilbyr meg gin.
Jeg takker nei. Hun sier: "Kom."
Tar meg til fronten.
I stillheten av et sovende fly
klemmer den gamle damen meg og jeg starter å gråte.
Hun trøster meg som en profesjonell.
Som det skjer hver dag på Air India.
Muligens etter man prøver kjøttet.
Og hun sier: "Jeg så filmen. Jeg elsket den."
"Hva enn som skjer, stå rakrygget, sønn!"
"Jeg vet hvordan det er."
"Tante, med all respekt…
jeg tror ikke det."
Hun sier: "Ikke tøys. Har ikke vi to samme jobb?"
"Det er forventet av begge å tjene sinte onkler."
I blant trenger du bare en Air India tante.
Og jeg er ikke arrogant.
Jeg vet hvorfor de er sinte. Jeg forstår.
De elsker landet sitt. Jeg dømmer ingen for det.
Elsker du ditt land?
De fleste elsker landet sitt.
Resten er nasjonalister…
vi pakker det ut.
I hvert land er det patrioter og nasjonalister.
Patrioter elsker landet sitt og gjør noe med det.
Nasjonalister elsker seg selv og sin egen kult,
og bruker landet for å fremme den.
Det er narsissisme med et flagg.
Ikke la noen si hvordan man elsker landet sitt.
Det føles som informasjon
du snart vil snakke om på fest og føre videre som din egen.
Det er greit, men hvis du er i fare,
slår de deg og sier:
"Hvor lærte du det tullet?"
Jeg trenger at du husker at navnet mitt er Aziz Ansari. Okei?
Eller Hasan Minhaj.
Samme pass.
Vi ankommer Mumbai fulle på gin. Bra, tante.
Det er 200 paparazzier på flyplassen.
Jeg er overhodet ikke så kjent.
De følger oss rundt flyplassen i stillhet.
De venter ved huset i ti dager, i stillhet.
Det er bare stille.
Etter ti dager, ringer jeg advokatene mine og spør: "Alt bra?"
De sier: "Ja, vi er rike." Og jeg sier: "Ikke dere! Meg?"
De sier: "Vir, dette er politisaker."
"Politiet bestemmer om de omgjøres til siktelser."
Det tar 35 veldig lange dager.
I syv forskjellige politistasjoner,
i syv byer…
vises filmen til politiet.
En etter en sier de: "Det er ikke et problem."
"Vi er enige med ham. Vi tar ingen grep."
Jeg…
Og dette er faktisk ganske fantastisk.
Komikere er ikke modige.
Politiet! Det er et slag opp!
Kvelden jeg ble kalt terrorist hjemme,
ble jeg nominert til en Emmy.
Jeg var…
Jeg var i New York for showet Vir Das: For India
som allerede hadde en sak.
Innen den røde løperen, syv til.
Jeg måtte late som.
På løperen sa de:
"Vir, hvordan føles det å være i Amerika nå?"
Jeg sier: "Godt å være utenfor India."
Det er godt å reise.
"Føler du at folk er spente for deg hjemme?"
"Vel, ikke rolige."
"Hva sier du hvis du vinner?"
"'Hjelp!' Vet ikke!"
Jeg husker en intens følelse av skam.
"Gud, ikke la meg vinne. Det vil gjøre dem forbanna."
"Ikke la meg vinne."
Så vant jeg ikke, og jeg ble sint.
Jeg tapte til et fransk show
og mange nydelige franske menn vandret rundt, og de
hørte hva som skjedde.
De sa: "Vi hørte hva som skjedde."
"Må være stressende."
"Mange av oss skal ha sex etterpå."
"Du er… en nydelig mann. Du kan bli med."
"Vi lindrer stresset."
Og jeg sa: "Skal dere ha en orgie for å feire Emmy-prisen deres?
"Nei, det er mandag, så…"
Jeg sier: "Takk for tilbudet,
men blir jeg tatt, er det en dårlig overskrift for meg nå."
"Vir Das utstøtt og sodomisert av to forskjellige land."
To straffelover.
Han sier: "Jeg forstår, men hvis du vil,
er det et felt hos naboen."
Noe skjer hver gang jeg blir nominert til en pris.
For ti år siden ble jeg nominert til en Filmfare-pris.
Den ironiske responsen passer.
Filmfare-prisen, folkens, er stort.
Det er som vår Oscar.
Men Oscar er mye dyrere å kjøpe.
Min første gang.
Så, Filmfare sendte meg et kort til innsiden av bilen.
Det står V-V-V-VIP på kortet.
Fullstendig format, VVVVIP!
Jeg la kortet på utsiden av bilvinduet.
Jeg er på hovedveien.
I sidesynet ser jeg et V-V-V-VIP-kort si vvvvip,
og fester seg på en rickshaw.
Det er indiske privilegier.
Veldig ustabilt.
Jeg, i mellomtiden, sitter fast utenfor Filmcitys port og skal
overbevise vakten om at jeg er en skuespiller.
Jeg sverger til Gud, ordrett, han sier:
"Hvis du er skuespiller, er jeg skuespiller."
Jeg tilbringer enda en time på å overbevise vakten
at han kunne vært skuespiller.
Han sier: "Nei, hvis jeg kan det,
kan du være det."
Vi begge sier: "Hva?"
Og jeg går inn. Jeg er en jedi.
Da jeg ankommer Filmfare, sier de at produsenten, Amir Khan,
boikotter disse prisene.
Har ikke sendt inn opptak
til annonseringen av min nominasjon.
Ja!
Dere vet ikke hvem skuespillerne er,
men de er veldig flinke.
Fortjener en pris.
Lysene skrus ned. De sier: "Og nå…
nominert til beste birolle
på Manikchand Pan Pasand…
reisepartner, Expedia, hårpartner, Sunsilk,
sminkepartner, L'Oréal, partner-partner, Shaadi.com,
herpespartner, Durex Filmfare prisen…
for Zindagi Na Milegi Dobara, Farhan Akhtar."
Et nydelig 20-sekunders klipp av den mannens skuespill spiller på to skjermer.
Zindagi Na Milegi Dobara, Abhay Deol.
Et nydelig 20-sekunders klipp av den mannens skuespill spiller på to skjermer.
Og for Delhi Belly, Vir Das.
Og et passbilde!
Et stillbilde i 20 sekunder.
I stillhet!
Tjue sekunder av stillhet på et live show er uutholdelig, din jævla…
Det så ut som jeg døde.
Det var min minnestund i stillhet.
Alle var bare triste.
De sto opp og sa: "Herregud, han døde så ung."
"Hvem er han?"
Så, kameraet på meg. Jeg var rådvill.
Så, jeg sørget over meg selv. "Død."
Ikke enda. Han tar livet sitt i kveld.
Og jeg tenkte på det. Jeg tenkte på det den Emmy-kvelden.
Hør.
Jeg ønsker ikke…
å føle at du skuffet landet på min verste fiende.
Aldri.
Og jeg…
Jeg var tydelig den dagen, og jeg er tydelig nå.
Hvis jeg har skapt en verden der jeg
ikke får røre mikrofonen, er jeg uinteressert i verden.
Jeg sto som...
På et flott hotell, The Beekman i New York, og hver etasje...
Den var hul inni og så over lobbyen,
og jeg husker at jeg sto i min etasje og tenkte:
"Jeg ødela det. Jeg…"
"De lar meg aldri... Jeg bør hoppe."
"Dette flotte Emmy-antrekket..."
"Jeg sendes av gårde med det."
Men så husket jeg at kona mi sov i naborommet
og det er en pinlig utsjekk.
Fra hotellet.
Og livet.
Og det er et New York-hotell. Lander jeg i lobbyen…
…skremmer jeg minst tre land, ikke sant?
En britisk person sier: "Okei, ja, har dere Netflix?"
"Det er en død inder i lobbyen."
"Hva foregår? Vil de ha uavhengighet igjen?"
To amerikanere i baren.
"Angela, han fortjener deg ikke."
"Du bør gå fra ham."
"Men livet er kort."
"Gå i skogen. Det går bra."
Et barn er på Instagram. Plutselig…
Men, "Nei, jeg går ikke inn i mørket."
"Da går jeg i lyset, som en mann."
Så, jeg røyker sigaretter, ser på Guds papir og…
Om natten ringer ledelsen fra India.
Hver produsent, regissør, filmstudio, spillested,
sponsor, kunde, kansellerte meg.
Jeg tenkte: "Jeg forstår, men…"
"Jeg har munner…"
De sier: "Vir, ingen vil jobbe med deg nå."
"Du har følgere på sosiale medier. Så, kanskje…"
"Så, jeg er influencer?"
"Faen ta sollyset! Hopp nå."
Jeg gjorde noe hver artist gjør når de innser at
karrieren er over.
Narkotika.
Jeg ble stein. Jeg røyket hasj.
Da husket jeg hvorfor jeg ikke røyker hasj.
Det er fordi hasj ikke roer meg ned. Det gjør meg bare hard og redd.
Min minst favoritt type hard.
Og min favoritt type redd…
En rar kombinasjon, sant?
Det er derfor… Kåt og redd.
Derfor ruser jeg meg ikke på festival.
Vil ikke være på Coldplay-konsert og si: "Se på stjernene!"
Nå kan jeg ikke en gang ta livet mitt fordi alt jeg tenker på er
om jeg hopper, lander og ikke dør?
Bror…
En forferdelig dødsannonse uansett.
"Vir Das ble funnet naken, død, alene, redd…
i en stor lobby i New York med en halvstiv en."
"Stand-up til slutten."
Etter to måneder, tillates familien å bruke mobilen igjen.
De eksploderer.
Det er ikke hat. Det er kjærlighet.
Millioner og millioner av vennlige beskjeder fra hele verden.
Det er…
privatmeldinger.
Billetter selges på fem minutter.
Og alle fra Bollywood ringer og vil…
Hvor enn du går, møter folk deg med kjærlighet, varme og vennlighet
og du møter dem med mistanke og ergrelse.
Fordi du tenker: "Hvor var du da jeg trengte deg?"
"Da min verden brant, familien min ble angrepet,
hvor faen var du?"
"Jeg trodde du ikke fantes!"
Så vokser du opp…
litte grann.
Synes ikke synd på deg selv.
Og du innser at…
hat ropes, men kjærlighet føles.
Det er urettferdig å forvente at folk skal rope kjærlighet.
Du bør være takknemlig for at de følte det
og så stole på at det alltid overlever hatet.
Og det er ikke historie. Det er Harry Potter.
Men hvis du noen gang mottar hat,
eller nasjonen føles fortapt, fra min familie,
du skal vite at kjærligheten spiller rett under.
Du kan bare ikke høre det i mørket.
Vent på sollyset, så hører du.
Det er mykt, men ikke svakt. Lover.
Problemet er, de spiller på samme tid.
Nesten som vi er fra to…
Jeg gjentar ikke vitser.
Så? Går du tilbake som om
ingenting har skjedd, men det gjorde det.
Jeg sørget over karrieren. Trodde vi aldri skulle sees.
Nå, dere og jeg, tilbake i samme rom.
En uplanlagt velsignelse
som jeg ikke kunne vært mer takknemlig for.
Men det er annerledes. Jeg har ingenting å tape.
Jeg har ingen å imponere.
Jeg vil aldri bli vanlig eller kul igjen. Jeg er ferdig.
Men jeg er fri.
Det er som vi bare har eksistert sammen i lang tid.
A + b!
Og så skjer det noe, og noen kvadratet oss.
Nå føler jeg meg som b kvadrat
og jeg vil få deg til å føle deg som a kvadrat.
Og hva enn som skjer, lyden av latteren deres, er 2ab.
Vi kan skape magi.
Jeg vil aldri krenke India på fremmed jord igjen.
Nå tar jeg indisk jord med meg hvor enn jeg går.
I kveld ser dere opptredenen fra en komiker fra Mumbai
på den faktiske sanden fra Juhu Beach som jeg reiser med.
Når jeg gjorde narr av landet mitt,
passet jeg på at jeg sto på Indisk jord.
Jeg timet hvert ord til beina.
Tror meg ikke? Se spesialen min på nytt!
Dette er en pinlig samtale med tollen.
"Hvorfor reiser du med en koffert full av sand?"
Jeg sier: "Patriotisme!"
Ikke så mange flyselskaper lar deg sjekke inn sand.
Men det er ett!
Samme hvor jeg drar, kan jeg ta med Mumbai sand.
Og vi flyr Air India.
Og hvis du har flydd med Emirates,
vet du hvilket kompromiss det er.
Har noen flydd Emirates?
Kanskje ikke dere, da.
Beklager.
Bare blir emosjonell. Jeg måtte.
Det skjer nok en dag.
Bare jobb hardt.
Eller ligg med disse her.
Min siste i kveld. En privilegert historie.
Men jeg elsker dere gjennom historien.
Er vi klare? Ja!
Jeg fløy første klasse på Emiratene.
Det første klasse-setet er enormt.
Du går forbi det på vei…
Flyvertinnen er en av de nydeligste damene jeg har sett.
Hun kommer bort. "Mr. Das, det er en dusj."
"Vil du dusje en time før landing
eller to timer før landing?"
Jeg var så betatt av skjønnheten hennes. Jeg trodde hun mente med henne.
"Dette flyselskapet er nummer én."
"UNESCO kåret til nummer én."
Så går du på første klasse. Det er et bad på første klasse!
På størrelse med en leilighet! Deres leilighet. Men…
Du får ett håndkle. Kler av deg.
Jeg begynner å…
Jeg dusjer ikke slik. Beklager.
Indere dusjer ikke i Bollywood.
Det virker ikke slik.
Nei, jeg tar såpen, sant? Og jeg jhaager opp og…
Hva faen?
Hva sier dere i New York da?
-Hvilket ord? -Skummer?
Skummer?
Med respekt… Okei?
Unnskyld. Jeg vil ikke…
Men jeg bare... Skummer har…
"Jeg heter Sandeep, men kall meg Sandy"-energi.
Nå, et grønt lys.
Jeg ser ikke lyset, jeg dusjer ryggen.
Jeg dusjer sånn.
Jeg liker det slik.
Virkelig? Bare meg? Ingen flere?
Ja? Frue? Der, ja.
Misliker varm væske i ansiktet.
Jeg liker at det sildrer ned rumpa. Frue?
Det er fordi når jeg…
Beklager. Da jeg vokste opp, hadde jeg ikke dusj, jeg hadde en bøtte.
Det var en varm og kald kran.
Du måtte blande temperatur selv.
For å få rett temperatur, måtte du være termisk ingeniør/synsk.
Alltid 40 grader for varmt. Så, hva gjorde vi?
I posisjon. Sett et krus på ryggen.
La det sildre ned ryggen og nedkjøles før det tok testiklene.
Dette er forskning!
Du får kun ti minutter med vann. Damen sa ikke det.
I høydepunktet blir lyset rødt og vannet stopper.
Jeg ser ut som en sky overfalt meg.
Jeg går ut og til vasken,
med min personlige marshmallow.
Og jeg har bare en fuglebad-type situasjon.
Men jeg er ikke høy nok til å legge sakene i vasken
og gi det en vask. Ikke sant?
Så, nå må jeg ta håndfuller og kaste det på mørke steder.
Men badet er oversvømmet.
Det er gjennomvått.
Og jeg skal ikke være han inderen…
som ødela badet.
Så, nå er jeg naken, på alle fire, med ett håndkle
og mopper Emirates første klasse-bad.
Mopper det rent!
Hvorfor? For landet mitt!
Kaller dere meg forræder?
Jeg er vaktmester, det er jeg!
Kaller dere meg slave? Jeg er også en feier.
Jeg var så flink at
hun ba meg ta det andre badet.
Hun sa: "Mr. Das, du er et rot. Du er så god på gulvet."
Jeg sier: "Jeg liker det. Jeg kan se vitser herfra."
"Jeg hører hjemme på gulvet. Gulvet er hjemme."
Jeg er Vir Das.
Det var en ære å opptre her.
VELKOMMEN TIL STRANDEN
Tekst: Maren Næss