Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Mama?
Hé, drágaságom! Aludjunk még egy kicsit, jó?
Még nagyon korán van.
- Miért ilyen világos? - Mert nincs nagyon korán.
Mi?
Basszus!
Túl világos van! Hova megy?
Mama dolgozni megy, amíg mi alszunk.
Papa!
Ez tök szar! Ezt az utat még augusztusban foglaltuk le!
Adj neki orrcseppet, mielőtt a bölcsibe viszed, jó?
De nincs rá szüksége. Semmi baja.
- Tomtom! - Igen, drágám, megkeressük Tomtomot, jó?
- Az ágyban nézted? - Nem.
- Felhívnak és mindent eldobsz... - Ha nem, Adil hív egy másik sminkest.
Szóval Adil dönti el, mikor nyaralunk?
- Tomtom! - Nincs sehol. Ez egy fantom.
Tudod, hogy soha többé nem hívnának.
- De a te ötleted volt a nyaralás. - Fogd be a füled!
Mehetek egyedül Korzikára decemberben!
- Szórakoztassam én null-huszonnégyben! - Azt mondtad, többet akarsz vele lenni.
Persze. Hova akarsz kilyukadni?
Melvil, anyáddal beszélek!
Két napon belül megőrülök.
Megkeressük együtt Tomtomot, édes? Mit szólsz hozzá?
Tudod, mit? Nem megyek.
Egyszerűen nem.
- Ez az. Itthon maradunk. Mondd le! - Jó. Tomtom, hol van Tomtom?
Itt van. Melvil, megtaláltam!
Papa megtalálta. De jó! Köszi, papa!
- Mondd: "Köszi, papa." - Köszi, papa!
Tomtom, de jó!
Jó. Este megbeszéljük, jó?
Nem leszel itt.
Szia, édes! Szép napot!
Mindkettőtöknek, drágáim.
És tudod, orrcsepp!
Gyümölcslé?
Szia!
Melvil apuka. Maxime apuka.
A KEZDET - ANTOINE LEIRIS
IV. FEJEZET - A HAZUGSÁG
MA ESTE: FRANCIA - NÉMET
Tudod, hogy a kiadó nem hívott?
Vacakokat írok. Lúzernek érzem magam.
- Ne beszélj így a férjemről. - Ez csak...
Újraolvastam. Csak a nyomi énemről szól!
Abba kéne hagynom.
Ez az! Szerintem is. Remek ötlet.
Tudod, hogy az első fejezetek jók. Ne gyötörd magad!
Szegény férjem! Nem jó semmire.
Csak jóképű.
Mégis csak jó vagy valamire!
- Bruno! - Nem nem.
- Mi? - Most az egyszer várjon ő!
Várj! Szia, édesem! Fogadj szót a papának!
Szeretlek. Aludj jól!
Ne csináld!
Akkor megvársz? Nem jövök későn.
De legyen sör- és izzadságszagod!
Számíthatsz rám.
Megvársz?
Nézd, ott van. Pá-pá!
Várj, édesem!
Maradj ott!
- A táskámban az előszobában. - Mit?
Elfelejtettem a kocsikulcsot.
Kulcs, papa. Kulcs.
A mama kulcsa. Kapd el!
Szép estét a feleségemmel!
Inkább veled feküdnék le, de sosem érsz rá.
Jó mulatást!
"És a katicabogárkával a tündérnek más tervei voltak.
Egy szempillantás alatt visszanyerte szépségét és kedvességét,
amit boszorkány ellopott tőle.
'Anya, anya!' - kiáltotta Belle.
'Olyan lettem, amilyen voltam.'"
Belle.
Pontosan. "Belle olyan lett, mint volt.
'Drága kislányom!' - kiáltotta az anyja..."
Deschamps visszafogja őket. Mindannyiukat védekezésre kényszeríti.
Passzolgatnak és rohangálnak, reménytelen. Így soha nem leszünk világbajnokok.
Soha. Kockázatvállalás nélkül, tudod?
A németekkel szemben nem jó kockázatot vállalni.
Igen.
Igen, igazad van.
- De legalább jól éreznénk magunkat... - Jó éjt!
SZIA, JÓL VAGYTOK? MINDENKI OTTHON?
BIZTONSÁGBAN VAGY?
IGEN, MIÉRT?
Jelenleg azt látom, hogy két nézővel
felemeltették a karjukat, hogy nincs-e fegyverük.
Fegyveres rendőrök fedezik őket,
az egyik puskával, a másik pisztollyal.
FRANCIA NEMZETI STADION
FRANÇOIS HOLLANDE VÁLSÁGTALÁLKOZÓN
Azt mondják, hogy lassan közelítsenek, és mutassák, hogy fegyvertelenek.
Köszönöm, Rassid!
Legújabb értesüléseink szerint több mint 40 halálos áldozatot jelentettek
Több támadás történt, a Nemzeti Stadionban, és a belvárosban egyaránt,
Párizsban,
ahol robbanások, lövöldözések voltak,
és úgy tűnik, hogy túszokat ejtettek a Bataclan koncerttermében,
Párizsban, ahol egy telt házas koncert volt.
Hélène vagyok, hagyjon üzenetet.
Igen, én vagyok. Jól vagy?
Hívj vissza, légyszi, amint megkapod.
...a rendőrség evakuált. Barátokkal voltam
a Bataclannal szemben. Az erkélyen voltunk, amikor elkezdődött.
Volt egy srác, aki lőni kezdett. Hangos volt.
Mint a petárdák. De megértettük, amikor megláttuk a srácot.
Láttam valakit a földön...
Hélène vagyok, hagyjon...
Szia, Bruno vagyok...
A túszejtés a Bataclannál különleges tudósítónkkal,
de először Etienne Leenhardt. Tudja a halálos áldozatok számát?
Jó napot! A rendőrséget hívta.
Kérjük, várjon a kezelő jelenkezéséig.
Hé, Alex vagyok. Otthon vagy?
Jól vagy?
Hélène a Bataclanban volt.
Mi?
A helyszínen vannak a mentők.
A támadásnak tudomásunk szerint nincs vége.
- Jól vagy? - Szia!
- Kettesben voltak? - Igen.
- Nem tudja elérni. - Bruno vagyok, hagyj üzenetet.
Miért nem veszi fel?
Gyerünk, vedd fel!
Lesz magyarázat, Antoine.
- Ha Bruno kijutott, akkor Hélène is. - Miért nem hív vissza?
Ki tudja? Talán sokkos, és nem tud beszélni.
Meg kell találnom. Nem várhatok tétlenül.
- Hívtad a rendőrséget? Majd én. - Már hívtam!
Ismétlődő lövöldözés zajlik Párizs 10. és 11. kerületében,
péntek este van, ezért sok ember jár kint.
Ráadásul azon a környéken,
a Bataclannál folyamatos túszhelyzet van...
és az egyik újságírónk a helyszínen van...
A bátyámnál vagyok. Visszahívlak.
- Add a kulcsod! - Elkísérlek.
Nem, ne menjetek! Veszélyes.
- Nem érdekel. - Antoine, ne!
A Twitter azt írja, maradjunk otthon. Egyébként is, mit tudsz csinálni?
Megkeresem Hélène-t.
Ha nem sikerül, keresek valakit aki, nem tudom, segíteni tud.
Papa?
Mama?
Julie néni visszavisz az ágyba. Hopp!
- Bruno? - Igen.
Hol vagytok? Kijutottatok? Hallasz?
Basszus, vérzek.
- Kórházba visznek. - Hélène veled van?
- Mi? - Hélène! Veled van?
Nem, nem... mellettem volt...
Ő is megsérült. Mellettem volt. Nem tudom...
De ez durva. Nagyon durva. Nem tudom...
De hol van? Kijutott?
Igen, igen...
Hogy van Hélène?
Nem tudom. Nem tudom.
Mi? Bruno?
Szia, Bruno vagyok...
Géppuskatüzet hallottam
hat-hét nagy robbanás követte, majd fülsiketítő csend.
Körülbelül 20 perccel később, 20 perccel ezelőtt volt egy utolsó robbanás,
a csend előtt.
Most 50 méterre vagyok a Bataclantól, de nem látom sérült áldozatok evakuálását.
A tér másik oldalán van, és lehetetlen odajutni,
mert mindent lezártak. Most beszéltem egy nővel,
aki bent volt a Bataclanban, és elmondta nekünk,
hogy három terrorista...
- Talán itt a feleségem, csak nincs beírva... - Uram, ha nincs a listán, akkor nincs itt.
Fel tudná hívni a sürgősségit? Könyörgöm!
Bőrkabátban volt piros pólóval. Kérem, mondja meg nekik!
Uram, mások is várnak.
Hölgyem, kérem, segítsen! A férjemről van szó...
- Meghagyhatom a számom? - Kérem, uram!
Egy másodperc.
- Megadom a számom, és hívjon, ha... - Nem, uram...
- Semmi értelme. - Könyörgöm!
Figyeljen, a sérülteket szétosztják a kórházak között. A legjobb, ha hazamegy.
- Asszonyom, kérem! - És hívja a forródrótot!
Öt terroristát hatástalanítottak a ma esti párizsi merényletek után.
Legalább 120 áldozat volt, közülük 80 a Bataclannál.
ahol túszhelyzet alakult ki...
- Hélène vagyok... - Rajtaütés volt hajnali 1 óra előtt.
Ennek eredményeként három terrorista halt meg a Bataclanban.
Az egyik támadó Allahu Akbart kiáltott...
...az 1500 koncertlátogatót befogadó Bataclanban.
A mentők a helyszínen vannak. A támadás információink szerint jelenleg is tart.
- Na? - Sajnálom, a felesége az intenzív osztályon sincs.
Attól tartok, ez minden, amit tehetek.
- Mit tehetek? - Próbálja a forródrótot!
- Már hívtam. Nem tudnak semmit. - Lehet, hogy nem regisztrálták.
Próbálja újra később! Csak ők tudnak mondani bármit.
Sürgősségi ellátás.
- Kérem! - Egy pillanat, kérem!
Nézze meg a Salpêtrière Kórházat! A Bataclanból a legtöbbüket oda vitték.
Köszönöm!
Egyenesen tovább, menj!
Baszki!
- Be kell jutnunk a kórházba. - Le van zárva. Forduljon vissza!
A feleségét keressük. A Bataclanban volt.
Mindjárt jövök.
- Elnézést! - Bocsánat!
Elnézést! A feleségemet, Hélène Leirist keresem...
- Utat! Egyenesen a sürgősségire. - Már várják. - Engedje a hordágyat!
Lőtt seb. A golyó elakadt. Kómaskálán 4-es.
Megnézhetnénk a külvárosokat.
Talán Issyben.
Vagy Corentin Celtonban.
Nem, haza kell mennünk.
Melvilnek kell a cumisüveg.
Ez egy háborús cselekmény.
Háborús cselekményt követett el
egy terrorista hadsereg, a Daesh...
Igen, ez nem lehet.
Már hívtam, nincs információjuk...
Szia, Bruno vagyok. Hagyj üzenetet!
- Ha megkérem, vissza tudna hívni? - A forródrót nem tudja.
- Alex, ne hagyd, hogy lerázzanak! - Hívtam őket. Nem tudnak semmit.
Igen, Annie vagyok, Hélène nővére. Az esküvőn találkoztunk.
Hülyeség, hagyd abba! Tök rendes volt a pasi...
A Hold fényénél, Pierrot így felelt
"Nincs tollam, már lefeküdtem aludni
Kérdezd a szomszédot, talán itthon van
Mert a konyhájában, látod, ég a tűz"
Halló?
Jó estét!
Megrendülten állunk a tegnap esti borzalmas események előtt.
Az összes támadás helyszínén összegyűlnek az emberek.
Gyertyák, virágok, üzenetek kis papírokon...
A sokk mindenhol óriási.
A terroristák járművéről szóló jelentéssel helyszíni riporterünk.
A fekete Cliót megvizsgálták a törvényszékiek.
Ma reggel találták meg Párizs 18. kerületében, a Place Albert-Khanon.
A nyomozók meggyőződése, hogy az egyik terroristacsoport használta.
A Cliót Salah Abedeslam terrorista bérelte ki,
aki még életben van, és az összes európai rendőri erő keresi.
Közben a terroristaszervezetről is többet tudunk.
Alfortville-ben, Párizstól délre béreltek szobákat,
48 órával a támadások előtt.
A parancsnok diszkréten egy kis házban lakott
Bobignyben, Párizshoz közel. A mai napig volt foglalva.
A hírszerzők visszakövetik a támadók útját...
REGGELI 10 ML LENMAGOLAJ
Basszus!
Segíthetek, Antoine?
Papa, fagyi!
Imádom az eperfagyit.
Nyugi, Melvil, szépen!
Melvil, egyél, légy szíves!
Egyél végre!
Egyél végre, kérlek!
Nem!
Hagyd abba...
"Egyszer volt, hol nem volt..."
- Mama nincs itt. - Mama!
Hagyd abba, ez fáj!
Elment az eszed?
Figyelj rám, figyelj...
mama nem tud hazajönni.
Érted?
Baleset érte.
Nagyon csúnya baleset.
Érted?
Nagyon szeretne veled lenni.
De nem lehet.
Nem tud hazajönni.
Ne sírj, drágám!
Nézd, mit mutatok. Nézd!
Akarod látni a mamát?
Te és a mama. Te és a mama.
Látod, milyen szép a mama?
Na jó.
Segíts egy kicsit!
Hagyd abba, légyszi!
Mennem kell, édesem.
Úgy tűnik, Brüsszelben tartóztatták le őket...
Mindnél fegyver volt...
Mit akar?
Mi baja?
Egyedül szeretnék lenni vele, ha nem baj.
Nem tudom...
- Van erre idő? - Mi is látni akarjuk, Antoine.
Elnézést, mi jövünk?
Csak egy pillanat.
- Több, mint egy órát vártunk. - Ez nem igaz. - Egy órát!
Antoine, gyere! Mi jövünk.
Gyere!
Uram?
Itt az idő.
Péntek este elloptad egy kivételes lény életét...
az életem szerelmét...
a fiam anyját...
de nem kapod meg a gyűlöletem.
Nem tudom, ki vagy, és nem is akarom tudni.
Halott a lelketek.
Ha az Isten, akiért vakon ölsz, a maga képére teremtett minket,
akkor minden golyó a feleségem testében fájdítja a szívét.
Szóval nem, nem adom meg neked azt az ajándékot, hogy gyűlöljelek.
Megérdemled, de ha haraggal válaszolsz a gyűlöletedre,
ugyanannak a tudatlanságnak adod át magad, ami azzá tett, ami vagy.
Azt akarod, hogy féljek, bizalmatlanul tekintsek a polgártársaimra,
hogy feláldozzam szabadságomat a biztonságért.
Veszítesz. A játszmának vége. Számodra.
Láttam őt ma reggel.
Végre.
Várakozással töltött napok és éjszakák után.
Ugyanolyan...
gyönyörű volt, mint amikor péntek este elment.
Olyan gyönyörű, mint amikor több, mint tizenkét éve őrülten beleszerettem.
Természetesen le vagyok sújtva.
Megadom neked ezt a kis győzelmet.
De nem fog örökké tartani.
Tudom, hogy mindennap velünk lesz, és hogy újra találkozunk
a szabad lelkek paradicsomában, ahová te soha nem léphetsz be.
Most már csak mi ketten vagyunk,
a fiam és én,
de erősebbek vagyunk a világ összes hadseregénél.
Nem fecsérelhetek több időt rád.
Meg kell néznem Melvilt, aki hamarosan felébred.
Uzsonnázik, mint mindennap,
aztán játszunk, mint mindennap.
És egész életében,
ez a kisfiú azzal fog téged bosszantani, hogy boldog és szabad lesz.
Mert nem,
az ő gyűlöletét sem kapod meg.
Antoine, eszünk!
MI JÁR A FEJEDBEN?
KÜLDÉS
NEM KAPJÁTOK MEG A GYŰLÖLETEM
Ez aztán nagy.
- Ne, a nagybácsi! - A nagybácsi?
- A nagybácsi! - Basszus!
Megint megcsináltad, Melvil!
- Megint, megint! - Megint?
Monsieur Leiris?
- Igen? - Bocsásson meg!
A nevem Pierre Legendre, újságíró vagyok a Le Monde-nál.
Késő van, remélem, nem zavarom.
Nem, nem.
Elolvastam a bejegyzését a Facebookon.
Nem tudom, látta-e, de több, mint 20 ezerszer megosztották.
Nem, nem láttam.
A szavak, amiket használt...
nehéz elképzelni, hogy volt ereje leírni őket.
Nagyon bátornak tartjuk, tekintettel a helyzetére.
- Ott van? - Igen.
Szóval, szeretném közzétenni a szövegét a holnapi újság címlapján.
A beleegyezésével.
ANTOINE, NEM KAPJÁK MEG A GYŰLÖLETED, DE MI SZERETÜNK!
- KÖNNYEZVE OLVASOM... - LENYŰGÖZ A BÖLCSESSÉGED...
ÖLELÉS NEKTEK.
Gyerünk, Melvil! Légy szíves!
Haza kell mennünk, gyerünk.
Legyek öltöztetőrobot?
Öl-töz-te-tő-ro-bot.
Gyerünk!
Részvétem!
- Köszönöm! - Olyan borzasztó!
Nagyon sajnálom! Olvastuk a szövegét a Le Monde-ban.
Hosszan beszéltünk a helyzetéről, és szeretnénk segíteni.
Szeretnénk...
Úgy gondoltuk, ezentúl mi főzünk magukra. Felváltva.
Nem nagy dolog. Csak egy kis leves. Tök, sárgarépa és krumpli.
Nina kedvence.
Köszi...
- de nem kell. - Nem gond. Sőt. Szeretnénk segíteni.
Beosztottuk. Ma én vagyok a soros,
holnap Manon, csütörtökön pedig Isabel.
Rendben. Köszi!
Tényleg mennem kell.
- A leves! - A leves...
Köszi!
A felesége, Hélène pénteken a Bataclanban volt, és ott életét vesztette.
Azért van ma velünk a France Infón, mert közzétett egy szöveget a Facebookon,
amelyet tegnap óta rengetegen megosztottak.
Azt mondja a terroristáknak: "Nem kapjátok meg a gyűlöletem."
Mikor döntötte el, hogy ír nekik, Antoine?
Hát, csak úgy jött...
Hétfőn reggel végre láthattam Hélène-t.
És sokkal jobbat tett nekem,
mint képzeltem.
Hogy láttam.
Hogy elmondjam magamnak... Sajnálom!
Elmondjam magamnak, hogy a kis gubónk még mindig létezik,
hogy mi hárman valahogy mégis együtt tudunk élni,
és hogy ő mindig velünk lesz.
Onnan már maguktól jöttek a szavak.
A szövegben azt is megemlíti...
Ki kell választanunk a koporsót. Kell a sírkő mérete.
- Szóval holnap hívsz? - Igen.
- Mit szólsz Passyhoz? Nézd! - Az olyan szürke, Alex.
Nézd, ez Bagneux. Zöld és szép, igaz?
Mit gondolsz, Antoine?
A Montmartre.
A Montmartre nem fog összejönni. Túl drága.
Mit szólnál Bougivalhoz a papával és mamával?
- Viccelsz? Bougival? - Bajod van vele?
Nem, de...
ez nem Hélène stílusa. Hélène...
városi lány.
Mindig ott, ahol történik valami.
- Bougival? Nem, nem... - Döntenünk kell.
Van valami dolgod, Antoine?
- Nem mész valahova? - Megmondtam, a Montmartre.
A kicsikém! Nézzétek!
Olyan édes!
- Jelmezbál volt? - Nem!
Így járt iskolába!
Kértük, hogy öltözzön át, de nem volt hajlandó!
Ilyen volt az én drága kislányom.
Jól vagyok.
Azt hiszem, a legnehezebb az volt, hogy tudtam,
hogy két éjszakára teljesen egyedül hagytam.
Magára hagytam élve vagy holtan, amit nehéz volt elfogadni.
És sok támogató üzenetet kapott.
Igen, idegenektől a világ minden tájáról: Québec, Olaszország, Brazília...
Az Egyesült Államokból is, ahol Hélène egy évet töltött. Ez...
káprázatos volt.
Nem érez gyűlöletet vagy haragot?
Megtiltottam magamnak.
Holnap, holnapután, azután,
a harag újra felszínre törhet, és talán...
lesznek pillanatok, amikor bizalmatlanul nézek polgártársaimra,
és félni fogok.
De azt a levelet azért is írtam,
hogy ne adjam át magam ennek.
Ha hagyom a fiamat
a belőlem jövő keserűség érzésével felnőni,
akkor ő pont olyan lesz, mint azok az emberek.
Emberek, akikben nincs más, csak gyűlölet.
Emberek, akik ennek a világnak csak a legsötétebb oldalát látják,
és nem akarják látni az életünk csodáit.
Olyanokat...
mint a zene, a kultúra,
az irodalom, a mozi,
a szerelem, egy pohár bort inni a teraszon...
Üzeneteket kaptam azoktól, akik azt mondták:
"Ha a teraszon kell borozni a Daesh elleni küzdelemhez,
ne félj, mi világbajnokok vagyunk."
Igaz. Így győzzük le őket.
Csak a nagy csatornákhoz megyek. Országonként egyhez.
CNN, BBC...
Nem túl korai?
Mit csináljak inkább?
Zárkózzak be, és lőjem főbe magam?
Az jobb?
Mehet, uram.
TANÚMEGHALLGATÁS
Lássuk!
Tessék. Kérem, írja alá ezt a bizonylatot!
AZ ÁLDOZAT SZEMÉLYES TÁRGYAI
Elnézést!
Azt hiszem, láttam a tévében. Nem maga Leiris úr?
A barátom a Bataclanban volt.
Köszönöm, hogy így megfogalmazta!
Kaját, kaját...
Igen, Melvil, jön.
Itt a finom leves, szívem.
- Finom. - Nem.
Kaki! Pfúj!
Hogyhogy "kaki, pfúj?"
- Úgy igyekeztek. - Kaki! Pfúj!
Gyerünk, Melvil! Legalább kóstold meg!
Mit szólnak a barátaid anyukái? Szomorúak lesznek.
Kaki! Pfúj!
Finom. Tele van zöldséggel.
Kaki, pfúj!
Tűnj el, te csúnya leves! Pfúj, kaki!
Tűnj el, csúnya leves!
Csúnya leves, csúnya leves...
Pfúj, kaki, pfúj...
Boldogok leszünk, oké?
Boldogok.
FENT VAGY? BESZÉLNÜNK KELL. LENT VAGYOK.
Viccelsz, basszus? Hat óta fent vagyok.
Ötnél voltam. Nem tehetek róla, ha nincsenek otthon. Ki volt?
Igen, miért? Ha őfelsége nem örül, átveheti a csomagjait a postán.
Itt írja alá, kérem!
Igen. Azt is mondta, hogy elmehetnek érte maguk. Szép napot!
Nem, nem neked. Viszlát!
Mit gondol, miért érintett meg ennyi embert a levele?
Mit gondolok, miért érintett meg ennyi embert a levelem. Hát...
szerintem azért, mert mindannyian reménnyel akarunk tekinteni a világra.
Sokan hősként tekintenek magára.
Nem, nem. Nem vagyok az.
Csak egy átlagos fickó vagyok.
Próbálok megbirkózni a feleségem szörnyű elvesztésével.
A fiam anyja.
Melvil.
Oké.
Mit üzenne az embereknek?
Hogy van-e üzenetem. Igen.
Talán van...
Csá, szépfiú! Itt vagyok felétek.
Merre vagy? Hol?
Jó lenne, ha találkoznánk. Hívj vissza, légyszi!
Ne már, hívj fel!
Sürgős.
Ezt hallgasd! "Marianne Nancy-ből, 82 éves.
Szeretem a gyerekeket, vigyázok Melvilre, hogy visszamehess dolgozni." Kedves, mi?
Likőrrel töltött csoki. Azt szereted.
Plusz zokniutalványok.
Melvil, állj meg!
- Fél tíz, rég alvásidő van. - A Bougival temetőben talán.
Marie, Hélène...
és a többiek.
Teljesen különböző, boldog, harmincasok.
Építész vagy pincér, művész, diák vagy ügyvéd.
Mindenki egy rendezvényen, hogy élvezzék...
- Eltűntek. - Talán túl sok üzenetet kaptál.
Ez nem ok arra, hogy zárolják a fiókomat.
- Ezt meg kell nyomni. - Minden le van tiltva...
- Dönteni kell a koporsóról. - Várj!
Vagy a fehér, vagy a kezeletlen fa.
Szerintem a liliomokhoz jól passzolna a fehér.
Milyen liliomok? Nem akarok liliomot.
Két napja küldtem neked e-mailt. Már túl késő.
Ruhát választottál?
Héléné-nek a temetésre.
Hélène nem szerette a liliomokat.
Rendben?
És a koporsók,
förtelmesek.
Mindegyikük.
- A temetés három nap múlva lesz. - Akkor elhalasztjuk.
Bocs, de nem értem.
A húgod mindenről gondoskodik, te pedig csak állsz és...
Csak állok? Elvesztettem a feleségemet.
Ne mondd meg, hogyan viselkedjek.
Én a húgomat és ő a lányát. Nem vagy egyedül, oké?
Antoine, mind le vagyunk sújtva, de ez alól nem bújhatunk ki.
- Túl leszünk rajta. - Nem bújok ki.
De igen. Pontosan ezt csinálod.
Három tréninggatyás mocsok megöli a húgomat, te meg a tévében filozofálgatsz!
- Ennyit tudsz! - Higgadj le!
Csinálj, amit akarsz.
Nem én akartam, oké?
Csak meg akarom őrizni Hélène-t.
Olyannak, amilyen volt.
Péntek este elloptad egy kivételes lény életét,
az életem szerelmét, az anyját...
Bocsánat!
Semmi gond. Talán túl gyors a szöveg?
Lassítsuk le egy kicsit!
Oké.
Péntek este elloptad egy kivételes lény életét,
az életem szerelmét, a fiam anyját,
de nem kapod meg a gyűlöletem.
De nem kapod meg a gyűlöletem.
Bassza meg! Hihetetlen...
Tartsunk szünetet, Mr. Leiris?
A koncert elején szuper volt a hangulat.
Klassz koncert volt. Az emberek énekeltek, táncoltak...
Állati jó volt.
Hélène boldog volt.
Boldog volt, élvezte az életet. Teli torokból énekelt, azonnal berekedt.
Az emberek azt hitték, hogy a műsor része, vagy valami idióta petárdákat dobál.
A tánctéren voltunk, elöl, a hangszóró mellett.
Aztán a zenekar abbahagyta a játékot.
Láttuk, hogy van valami. Pánikoltak.
Megfordultunk és a tömegbe lőttek.
Ott vagyok Hélène-nel. Látjuk, hogy az emberek jobbra-balra hullanak.
Aztán meglódul a tömeg, és a színpadhoz szorulunk.
Azt hittem, agyontaposnak minket!
Aztán kapok egyet a lábamba. Nem érzek semmit.
Semmit. Azt hiszem, túlhevültem.
Hirtelen megcsúszok.
Mindenhol vértócsák vannak. Tocsog.
Akkor még nem értettem, hogy vér.
Látok egy fickót, aki egy holttest alá csúszva bújik el.
Látom, hogy egy másik próbálja megmenteni a barátnőjét, próbálja újraéleszteni...
de már rég elment.
Rosszabb volt, mint egy horrorfilm.
És az a szag!
Érezni lehetett a veríték, az édes rozsda, az égett műanyag szagát!
Vérszag volt.
És Hélène...
Hélène?
Hélène...
végig mellettem volt.
Fogtam a kezét.
És...
És?
És...
a karjaimban halt meg.
Miért nem mondtad el a telefonba?
Egy egész napig reménykedtem. Nem értem.
- Nem értem. - Nem tehettem semmit.
- Miért, Bruno? - Nem tehettem semmit.
Nem hagyták abba a lövöldözést. Két órát voltam ott.
Meg sem moccantam. Mindenre lőttek, ami mozdult.
Sajnálom, sajnálom!
Bocsáss meg!
Hélène olyan csendes volt.
Rettenetes volt.
Drágám, a vacsorához vásárolunk. Ha nem hívsz vissza, hal lesz.
Rendben? Három...
kettő, egy...
- Hal. - ...hal!
Feltennél egy kis krumplit? Mindjárt ott leszünk.
Drágám, a vacsorához vásárolunk.
Ha nem hívsz vissza, hal lesz.
- Szia, Antoine! - Szia!
Íme a terv.
Csütörtökön sárgarépa és padlizsán.
Megvan a dobozom?
- A... - A Tupperware dobozok?
Nincs? Mindegy, nem számít.
Mit szólnál a hétfőhöz? Nem kell elmosogatnod őket.
Mit szólsz, Melvil? Jó volt a leves?
- Nem! - Nem?
Nem volt jó?
Kaki, pfúj!
Ne most. Ki kell választanom egy ruhát.
Halihó!
Jól vagy, nagyfiú?
Hol van a papád?
Antoine, nyisd ki! A francba, nyisd ki!
Itt vagyok.
Mi bajod?
Csak ruhát választok.
Elment az eszed? Nem hagyhatod egyedül a fiadat!
Köszönöm, drágám!
"Erősebbek vagyunk a világ összes hadseregénél."
Te mondtad.
BATACLAN TÁMADÁS VIDEÓ
- Hol voltál eddig? - Mi?
A november 13-án elhunytak megtestesítették értékeinket.
Minden eddiginél jobban kötelességünk életben tartani
azokat az értékeket.
Soha nem fogunk engedni se a félelemnek,
se a gyűlöletnek.
Papa fürdik!
Mit csinálsz itt? Menj innen! Vizes leszel. Nem érek rá.
Menj, légyszi!
Melvil, hol vagy?
Mit csinálsz?
Megőrültél? Mi ez?
Tönkrementek. Dobhatjuk ki.
Fogd be! Elég!
Abbahagynád? Pofa be!
Ön a rendőrséget hívta.
Kérjük várjon a kezelő jelentkezéséig.
Bocsánat, angyalom!
Igen, igen.
Meglátogatjuk a mamát, drágám.
Ne, ne...
ne a tócsába!
Nézd!
Ott van. Látod a sok virágot?
Itt. Ez az.
Ott.
Tudod, szívem...
a mama már nem tud velünk élni.
Elment.
Nem láthatjuk többé.
De továbbra is velünk marad.
A szívünkben.
Ott.
És ha közel akarunk lenni hozzá, ide eljöhetünk. Látod?
Tudod,
mostanában kicsit viharosak a dolgok.
Ez...
az én hibám. A papa hibája. Érted?
Máshogy lesznek a dolgok. Te és én most egy csapat vagyunk.
Kalandorok csapata.
És ha a dolgok nem mennek jól,
gyere és szólj.
Ott leszek.
Ígéred?
Kibírja, bírja a szelet!
Kibírta! Folytasd!
Ezt.
Oda föl.
- Megint! - Megint! Csináljunk másikat!
- Mikortól szabad? - Február 1-től.
Pár dologra figyelni kell. Rendben?
Komposzt? Micsoda vacakolás!
Kétnaponta 300 métert kell mennem, hogy kiürítsem a kis szemetesemet.
Amikor kitalálta, hogy ez az oka mindennek,
nem tehettem semmit.
Most azt akarja, hogy minden bió legyen.
Minden.
Ne verekedj, Maxime!
A zöldségeket kockákra vágjuk. Még a gabonaféléket is össze kell törni.
Van más dolgom is!
Te hogy csinálod?
Kizárólag mirelit kaja.
Micsoda álom!
Mozogj, Antoine!
- Rakd rá azokat is! - Mindet? - Igen.
Így.
Nagyon jó.
Gyerünk!
Nem tudom, mit keresek itt.
Az élet megy tovább...
de nem tudom, hogy ezt akarom-e.
Ez az, amit Hélène akar.
Gondolod?
Igen. Biztos vagyok benne.
Boldog születésnapot
Boldog születésnapot, kedves Bruno!
HÉTVÉGE KORZIKÁN
Basszus, miért voltál ott?
Basszus, basszus, basszus!
Jól van?
Tessék!
Vigyázat!
Kaja!
Várj! Ne mozogj!
Várj! Így.
Hagyd abba!
Melvil, gyere ide!
Gyere!
Gyerünk!
Kicseleztelek.
Nem akarsz játszani?
Menj máshova játszani!
Kapj el!
- Papa! - Gyere tovább!
Kapj el!
- Labda. - Nem, Melvil.
Azt mondtam, nem. Nincs labda.
Ügyes vagy, szívem! Megy ez!
Szuper! Szuper!
Csak az egyik kezemet használom. Ügyes vagy! Bravó!
Jól vagy?
- Papa! - Igen, szívem?
...a párizsi merényletekért, végre elfogták.
Nem állt ellen, és nem lőtt a rendőrökre.
A belgák azonban nem kockáztattak, és lábon lőtték, hogy hatástalanítsák.
Négy másikat letartóztattak. A művelet...
Gyerünk, kapj el.
Bemegyek a vízbe.
Félsz?
Gyerünk, add a kezed!
Fincsi, mi?
Látod, milyen tiszta?
NEM KAPJÁTOK MEG A GYŰLÖLETEM
Magyar szöveg: Binder Natália