Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Football er en religion rundt om i landet.
Alle, jeg kendte, spillede AFL Football.
Jeg havde talent.
Men jeg undskylder heller ikke for
at knokle som en gal og ofre meget.
O'Loughlin, dobbelt All-Australian spiller.
Sikke en vinder.
Jeg vandt en kamp, to kampe.
500. mål for stjernen på Århundredets Indfødtes Hold.
Michael O'Loughlin, storslået.
Det ændrede vores liv.
Sikke en dag for Michael O'Loughlin, den første, der når 300 kampe
for Sydney Swans.
Sport bringer folk sammen.
Vi spiller det fantastiske spil kaldet AFL Football.
Når jeg løber på banen, repræsenterer jeg familien og samfundet.
Det er ikke en byrde, det giver mig styrke.
Racisme trives i Australien og...
det, der sker på banen, er en afspejling af, hvad der sker
på den anden side af hegnet, i samfundet.
Mange ikke-aborigine folk siger: "Kom over det."
Man kan ikke komme over noget, hvis det sker hele tiden.
Jeg oplevede det som U12-spiller.
Det bringer minder tilbage, og jeg bliver oprevet.
Det gør bare ondt.
I sidste uge og ugen før blev jeg udsat for racisme.
Jeg er træt af det. Jeg er træt af at slås.
Når man spiller en kamp foran 70.000 mennesker,
og der er en, der råber "abe", "abo" eller "sorte hund" over hegnet,
så mister man altså pusten.
Hvordan finder aboriginerne styrken til at stå i mod det?
En kæmpe opgave.
Tarryn Thomas.
Vores yngre generation vil føre vores land ind i fremtiden.
Det sørger han for, Michael Walters.
Det er enkelt. Vores folk vil se en ændring.
Der er stadig meget, der skal heles.
Man skal gøre en forskel
og efterlade stedet bedre, end da man kom.
KRIGERE PÅ BANEN
Som barn blev jeg trukket med til kampe af mine onkler, min far, min mor.
Ved at se dem og deltage,
så lærte jeg det ret hurtigt.
Har du en billet?
-Nej. -Dit ansigt...
Jeg hjælper ikke.
Men her kan jeg da få det sjovt.
Hej, hvordan går det?
Jeg kan tage til en anden kamp også.
Jeg tror godt, jeg kan.
Skal du være med her? Så kører vi.
Bare i orden.
Der var en bold foran mig,
og jeg vidste, hvad jeg skulle.
Hvordan går det? Hej, makker.
Hej, guttermand. Goddag.
Det faldt mig meget naturligt, og det var meget nemt.
Hej, hvordan går det?
Godt at se dig. Alt OK?
Følelsen af bolden, hoppet,
så kunne jeg se, om den gik den ene eller anden vej.
Jeg ved det ikke, det var...
Det var meget naturligt.
Se lige dig, du ser skarp ud, hva'?
Jeg får ham til at se skarp ud, ikke?
Og med tiden, når man bliver professionel,
så er der ting at arbejde på.
FORENET VI STÅR PÅ GADIGAL JORD
Reglerne i AFL Football...
...er, at der ikke er nogle regler.
Den kommer tilbage.
Han har styr på det, store mand.
Der er 18 spillere på hvert hold,
som alle prøver at få plads til at få bolden.
Den er en varm kartoffel. Bolden holder sig over jorden.
Det er en unik færdighed.
Man er tæt sammen i et stadion med 70.000 mennesker, og det er fantastisk.
Ja, jeg elsker det, min familie elsker det,
samfundet elsker det, og Australien elsker det.
Godt luftsving. Parker samler op.
Vinkler på højre støvle.
Rammer målet og skyder tredje.
Hvordan beskriver jeg mor?
Muriel er meget viljestærk, meget målrettet.
Jeg tror...
Jeg tror, hun fremstår som meget disciplineret og hård.
Hej!
Men hun er bare så blød under overfladen.
-Hej. -Hej.
-Hvordan går det? -Godt.
-Dejligt at se dig. -Hej, makker.
Hun interesserede sig for alt, vi lavede.
Om det var sport, skole, eller hvad end det var,
så var hun der altid, så...
Men hun er en helt fantastisk mor.
Dejligt at se familien.
-Hey. Alt i orden? -Alt i orden.
Hvordan var turen?
Den var rædsom, lang flyvetur, men vi kom da frem.
Jeg tror, Ricky henter Derrick.
-Nå? -De tager ned til Salisbury North.
Det er dejligt.
Der var meget interesse i sport på det tidspunkt,
og football, og jeg tror, at Michael,
fordi han var så ung dengang, bare absorberede alt
entusiasmen, familiesammenkomsterne,
og han var bare naturligt begavet,
når det kom til at samle en bold op og sparke bolden rundt
med sine brødre, fætre og onkler.
-Der var altid en bold i nærheden. -Altid.
-Mange smadrede vinduer. -Smadrede vinduer, og...
Bolde over hegnet.
Hop over hegnet, hent bolden.
Familien betød meget,
og det gav os støtte hvor som helst og når som helst.
Michael havde en stor familie.
Fætre og kusiner i snesevis.
-Når folk kom forbi... -Spillede de bold.
Jeg sagde altid: "Onkel, kom og spark til bolden."
Nogle gange rullede de med øjnene, men de spillede altid.
-Så det var, som om... -Ja.
Hvor end jeg tog hen, ud at handle, så spillede jeg.
Eller hvad som helst. Tog den med i skole, alt.
Fuldstændig. Med i skolebussen.
Vi var heldige, fordi der, hvor vi boede,
så boede tante og onkel heroppe, rundt om hjørnet,
bedste boede tæt på,
alle dem, der boede i det samfund i Salisbury North,
de passede på hinanden.
Nogle af de ting, man lærer på rejsen af ens tanter og onkler,
især i forhold til football, om at passe på sig selv,
lade være med at drikke,
det lærte jeg også ret tidligt.
De snakkede meget om racisme i forbindelse med sport,
men det handlede altid om: "Lad det ikke påvirke spillet.
"Fokuser på bolden."
Der var tidspunkter, hvor man ville slås, men...
...måtte holde igen og fokusere.
Uanset hvor vred jeg blev på banen,
som junior, der voksede op med at blive kaldt mange navne,
så vidste jeg, at min bedste og min mor kiggede med og sagde,
"Stop så med at slås. Gå tilbage til bolden."
Jeg vidste fra starten, at...
...vi havde udfordringer,
der, hvor vi boede, vi havde ikke mange penge, og...
Så folk, i hvert fald vores slags, flød altid ind og ud af klubben.
Det var et sted, hvor jeg hang ud, fik gode venner,
spillede cricket om sommeren og football om vinteren.
Alle ejede en bold, og det var nemt at finde nogle at spille med.
Det var bare skønt.
Det var nok først, da jeg blev 12,
og jeg kom på repræsentantholdene,
at jeg tænkte: "Jeg er god til det."
Jeg tror, min mor sagde:
"Man kan tjene mange penge på at spille football." Jeg var målløs.
Jeg anede ikke, at man kunne tjene på det.
Jeg var målløs, og jeg sagde: "Hvad?"
Og det var det. Jeg tænkte, football, i mit hoved,
så kan jeg spille, blive rigtig god,
og så kan jeg ændre min families kurs.
Fem drenge på et værelse,
i køjesenge, fætrene sover på gulvet.
Jeg tænkte: "Min mor får et hus,"
eller "Jeg kan gøre noget, hvis jeg er god."
Han gik stadig i skole, 12. år,
da Swans kom forbi på besøg.
Vi tænkte: "Hvad laver de her? Hvad vil de fyre?"
Vi anede ikke, hvad vi kunne forvente.
Jeg tænkte bare: "Wow."
Det var spændende og skræmmende.
-Det var alle mulige ting. -Det var det.
Det var lidt af et kulturchok, når man kommer fra den lokale klub
og ind i et AFL-miljø.
Det var et...
-En total forandring. -Skræmmende for alle.
Skiftet fra Salisbury Nord til Sydney var et stort skridt.
Efter den første uge var jeg færdig.
Jeg var klar til at tage hjem til Adelaide
og bo med mor, arbejde lokalt og spille for Salisbury North.
Men igen sagde de stærke mennesker i mit liv, min mor:
"Der er intet for dig her. Bliv.
"Denne mulighed er for god til at lade passere.
"Ikke mange får den mulighed."
Jeg ser på en ung Tarryn Thomas,
hvis historie er fuldstændig magen til i mine øjne.
Hårdt kvarter, han er flyttet langt væk hjemmefra
for at prøve at udleve sin drøm.
Helt alene, indenfor 50.
Tarryn Thomas.
Som barn var Tarryn...
...kvik, energisk,
et konkurrencemenneske, udmattende.
Jeg tror, at den passion,
den fik ham frem til, hvor han er i dag.
Talentfulde, unge Roo, han sender den igennem.
Det er virkelig en god start for North.
To mål på tavlen, og Cats har to behinds.
Tarryn har jeg holdt øje med på afstand.
For ham handler det om en vedvarende indsats.
Det er det, der adskiller gode spillere fra de fantastiske.
Lunter afsted, frit mål. Publikum er oppe at stå igen.
Der er noget ansvar omkring det,
og han opdager, hans stemme bliver højere,
og at han bliver mere selvsikker.
Jeg snakker ikke så meget.
Jeg vil hellere lade bolden tale.
Godt gået. Thomas.
Tarryn Thomas drejer,
sparker, mål.
Hver gang jeg går på banen,
så tænker jeg på mine forfædre og alle de brødre, der kom før mig.
Jeg er bare stolt af,
at jeg får trøjen på, spiller og fortæller min historie.
Han rammer lavt og rammer Thomas.
Flyver ud og så afsted.
Han har ingen foran.
Han lægger den foran.
Jeg tror, at den unge fyr har et enormt potentiale
til at blive en rigtig god spiller i ligaen i lang tid,
og det kan sikre ham og hans familie resten af deres liv.
Jeg havde et godt liv, da jeg voksede op.
Jeg havde jo ikke ret meget, men...
Mor og far har gjort alt for mig.
Altså her i Doonside
tager man enten den gode sti
eller en dårlig sti.
Om vinteren var det football,
og om sommeren var det atletik.
Det var, som om vi aldrig stoppede.
Vi stoppede aldrig med sport.
TARRYNS BEDSTEMOR
Sport, sport og mere sport.
Medalje efter medalje.
Kom så, Tarryn!
Den stolteste,
stolteste bedste,
som jeg kan være.
Jeg har mit barnebarn, der spiller i fjernsynet,
hver weekend spiller han AFL.
Uniacke. Der er kun en mand foran ham.
Og det er Thomas...
Den første gang, det skete for mig,
var i skolen. Jeg blev kaldt "sorte hund."
Jeg vidste ikke, hvad det betød,
men det føltes ikke rart.
I min tid snakkede vi aldrig om
vores kultur i skolen.
Jeg lærte intet om det.
Jeg har børnebørn i dag,
der spørger, hvilken stamme de tilhører.
Vi er Kamilaroi,
og vores totemdyr er goannaen.
Jeg tror, folk ikke tror, at vi har et hjerte.
Kun på grund af vores hudfarve.
Jeg vil gøre alt for min mor, brødre og søstre,
så de også har et godt liv.
De har gjort alt for mig.
Tarryn er et godt forbillede, en ambassadør
for forandring.
Vi har brug for det.
Men at en som Tarryn
er en del af det, der gør mig stolt.
Sentimental.
Undskyld.
NORTH MELBOURNES MEDBORGERCENTER
Det er fantastisk.
Hvordan har du det?
Det er lige, så nakkehårene rejser sig.
RESPEKT FOR TRAKTATEN
Jeg er meget stolt.
Når jeg går forbi, får jeg gåsehud.
Jeg kan se, der står "traktat" og "respekt."
Og sikke en ikonisk positur også.
Jeg elskede, når de gik på knæ før kampene,
alle publikummer gik på knæ.
Det er meget magtfuldt, at have den stemme.
Især at mit billede er på væggen.
Det forholder sig til mit samfund, der siger nej til racisme.
Så det er ikke kun os,
som sorte spillere, det er alle som en.
Vi er et kæmpe stort samfund, og alle har samlet sig.
Bare posituren og det, den repræsenterer i Amerika,
hvor det hele startede med Black Lives Matter-bevægelsen.
Det har nu bredt sig til hele verden.
Her repræsenterer du ikke kun North Melbourne, din footballklub,
men dit folk overalt i landet.
Det betyder meget for mange forskellige mennesker,
men for mig handler det om styrke, kultur. Det er helt deroppe.
Jeg vil være forrest
og fortsætte, hvad tidligere spillere startede for os.
Fremad hele tiden.
Jeg er stolt af dig. Godt gået.
Stop så med at glo på dig selv. Vi smutter.
Hvordan går det?
-Godt at se dig. -Går det godt?
Der er noget sprødt indfødt talent derude i dag.
Hvordan har du set det gennem tiden?
Som historiker for de indfødte, makker,
så har jeg fulgt spillet, alle reglerne, alle sportsgrene.
Faktisk fik vi aldrig chancen, historisk set.
Der var barrierer. Der var en farvebarriere.
Det var først sidst i 60'erne og ind i 70'erne, at døren blev åbnet for os.
Men vi sparkede faktisk de døre ned,
fordi der var nogle utrolige talenter i vores samfund
og nogle utrolige spillere.
Vi fik smag for det, og vi fortsatte.
Eddie holder den.
Han holder den inde!
Se lige Eddie Betts!
Kæmpe superstjerne!
Sport har været et redskab til at få en stemme
og bede om forandring og anerkendelse.
Men her, i hvert fald over hele landet,
har vi en lang historie med at kæmpe for indfødtes rettigheder.
Vi kom igennem 60'erne, en tid med store forandringer.
STUDENTERPROTEST FOR ABORIGINERE
Med Charlie Perkins' Freedom Ride.
Gurindjierne strejkede ved Wave Hill i '66.
Folkeafstemningen i 1967.
92% af befolkningen støttede os.
Telt-ambassaden i 1972.
Og den tidlige aboriginale bevægelse, utroligt nok,
næsten 100 år siden, havde afroamerikanske forbindelser,
afroamerikansk indflydelse, afroamerikansk inspiration.
De siger uheld, vi siger mord!
Vi så i fjernsynet, hvad der skete med George Floyd
og mange andre i den periode,
men det var en forfærdelig hændelse.
Så rejste vi os her
med forsamlinger i Newcastle, Brisbane,
Sydney, Melbourne, tusindvis af folk.
Det satte os tilbage på dagsordnen i forhold til medierne.
Vi kunne gå tilbage til
kommissionen om sorte dødsfald i arresten,
fordi det fortsatte.
Indførelserne af de ting, der blev fremført
og anset for nødvendige, var blevet ignoreret.
Den trøje, du har på i dag, bærer vi med stolthed.
Det gør mange af vores ikke-indfødte venner
på de indfødtes plads.
Fantastisk for vores folk.
Vi fremviser vores kultur på den store scene.
-Hvad betyder det for dig? -Inspiration, stolthed.
Marngrook er et særligt stadion
for alle de indfødte spillere, der spiller
i mændenes og kvindernes ligaer.
Jeg ved, at spillerne elsker at tage trøjen på
med det indfødte design og gå ud
og repræsentere vores footballklub, men også vores kultur.
Kampen på Marngrook var mellem et par stammer,
der spillede med et pungrotteskind,
der var fyldt med kul og syet sammen.
Bolden røg rundt over det hele.
Der var op til 50 eller 60 personer,
der prøvede at få fat i bolden.
En AFL-grundlægger så det og tænkte:
"Det er fantastisk, tempofyldt...
"Der er masser af action."
AFL-spillet udviklede sig derfra.
Nu har vi adskillige spillere fra vores flok, der spiller spillet.
De skinner nu og efterlader deres aftryk på spillet.
Skridtet...
Han laver en super blokering.
Den første kamp...
gør mig stadig målløs.
O'Loughlin har den. Kan han skabe lidt magi?
Tilbage til O'Loughlin. O'Loughlin skyder på mål.
Storslået!
Alle fra min barndom kiggede med.
O'Loughlin holder den inde. Han er god derfra.
Sikke en spiller, Micky!
Jeg tror, der var nogle, der blev overrasket over at se mig på banen,
som tænkte: "Han klarede det faktisk.
"Han spiller faktisk på tv."
Det glemmer jeg aldrig. Det ændrede vores liv for evigt.
Til det bedre.
Jeg fik en kamp, to kampe, tre kampe og til sidst 300.
Sydney kommer på banen, O'Loughlin er en stjerne.
300 kampe.
Michael Walters Jr. er en af mine yndlingsspillere at følge.
Han klarer det selv... Walters!
Så er der kamp.
I 30 sekunder.
Han går rundt om. Han spilder ikke tiden.
Det sørger han for.
Han har været fantastisk for den klub.
En stolt aboriginer,
der spiller for sit hjemmepublikum, sit folk.
Han har haft en utrolig karriere.
Her går vi rundt om hjørnet.
Han er dødbringende indenfor 50.
Michael Walters!
Fremantle har den. Ud bagved.
Walter griber den.
Football var et redskab for mig,
så jeg kunne holde mig fra ballade, men jeg elskede det.
Jeg vil gå hele vejen til det højeste niveau.
Jeg var stolt, da Fremantle Dockers valgte mig.
Holdet er fra Perth.
De har en lang historie med indfødte spillere.
Der har været mange indfødte spillere i min tid.
Der kommer uden tvivl mange flere.
Han var kampens spiller. Han scorede mål, Michael Walters.
Sonnys store styrke er hans evne til at læse kampen.
Når man ser en kamp, så kan man se hans hjerne arbejder.
Det kan man se hos nogle, jeg ser det i ham.
Han er altid et skridt foran alle de andre.
Michael Walters, han har gjort det godt, ledet kampene de sidste par uger.
Den der sniger sig hjem.
Specialisten i sidste kvarter.
Jeg elsker det. At se Michael Walters,
han har været en kæmpe stjerne.
Jeg har en stor familie.
Som man forventer det med indfødte familier, fætre og kusiner,
onkler og tanter, samles de hele tiden.
Vil du have en skinkesandwich?
Min mor er mere den omsorgsfulde type.
Hun kørte mig altid til træning, og til kampe,
lod mine venner sove her, så vi kunne tage afsted sammen.
Vi prøver lige en smule her først.
Hun sørgede altid for, mit footballtøj var vasket
og klar til mig om morgenen, når jeg stod op.
Hvornår vidste du, han kunne spille?
Før han lærte at gå.
Han havde altid bolden. Hele tiden.
Det var konstant.
I huset, på stien.
Jeg gætter på, ligesom i mit hus i Salisbury North,
at der var et par huller i vinduerne. Skete det tit?
Ja, med begge drenge.
Hun er en stor del i min karriere.
Selv nu er hun den første på stadion.
Jeg skylder hende meget.
Var der mange problemer i skolen?
-Altså ikke dig personligt, men... -Racistiske ting, et par gange
skete det for mig, da jeg spillede juniorfootball.
Jeg oplevede det mere på banen end nogen andre steder.
På footballbanen som junior så var jeg efter dem alle sammen,
fordi jeg ikke forstod, hvorfor de kaldte mig de navne.
De prøvede at ødelægge mit spil.
Det bliver et frispark, så prøvelsen fortsætter.
Sendte han dem et kys?
Det fortsætter i andet kvarter.
Når man taler om race og tilsvining,
så snakkede ingen om det før
Nicky Winmar, Michael Long,
selv vores spillere før dem, Syd Jackson og Polly Farmer.
De gik igennem helvede for at spille deres spil.
De må have følt, at spillet ikke elskede dem tilbage.
De oplevede det konstant fra spillere.
Dommerne gjorde intet, de fik det fra publikum.
Det var overalt, og det blev...
Det blev accepteret.
"Det, der sker på banen, bliver på banen."
Som om: "I sorte fyre skal blive i jeres kasser."
Og det krævede nogle mennesker med et meget stort mod,
der sagde: "Det er noget lort. Vi finder os ikke i det mere."
Sejren blev overskygget af en påstået racistisk hån
omkring Goodes i de sidste minutter.
Jeg kan ikke forestille mig, hvor stærke og hårdføre de måtte være.
Footballbanen er deres arbejdsplads.
Winmar: Jeg er sort og stolt af det.
Jeg var en ung dreng, da jeg så Nicky løfte trøjen op,
og jeg kan huske, det var alle steder.
Han blev et slags lys, fordi spillerne,
de gik igennem det hver uge.
Jeg bliver meget stolt, når jeg ser statuer som denne om vores historie,
og når folk hylder vores kultur.
Jeg føler mig stolt, fordi folk som Nicky banede vejen for os.
Det er op til os at aflevere stafetten til de yngre spillere.
Der er uden tvivl en følelse af stolthed
ikke kun over ham, men stolthed over min kultur.
Sport har ændret samtalen, når det kommer til racediskrimination.
AFL har gjort en stor indsats for at fremme diversiteten i sport
og også for at skabe samtaler om andre områder,
som ville være svært at gøre på andre arbejdspladser.
Alt det ekstra pres, som Nicky Winmar og mange andre måtte finde sig i,
må have været svært.
Nicky og Michael Long
og det, som de havde været igennem, og den kamp.
Når jeg går ud på banen, er det for at vise mit talent
og vinde kampe, men også
for at lede og være et forbillede for næste generation.
Min kultur er min stolthed,
og når jeg går ud på banen, så får jeg det største løft.
Jeg vil se indfødte børn bryde igennem
og dominere og spille rigtig football
og skabe en karriere for dem og familien.
Stræk dem ud. Stræk dem.
Det er altid fedt at gå på gaden, og folk råber dit navn.
At se unge børn gå rundt med mit nummer på ryggen er så stort.
Hvad sker der?
Ikke noget.
Hvordan går det?
Michael O'Loughlin her.
-Hvordan går det? -Godt at se dig.
Viser mig rundt i nabolaget.
Viser ham rundt.
Hvem er Fremantle-fan her?
West Coast-fans?
Sydney Swans-fans?
I kan godt smutte.
Nej, I spiller sikkert.
Min familie, vi er stærke, indfødte folk.
Vi vidste, hvor vi kom fra.
De tager altid tilbage til landet, sydpå,
til Albany og alle de sydlige områder.
Vi har stor kærlighed til stederne og vores kultur stammer derfra.
Hvordan går det?
Jeg har et billede med dig før.
De ældre generationer har lært os det,
de har lært os at huske, hvor vi kommer fra.
På tre siger alle "Swans."
"Freyo" på tre. En, to, tre!
Freyo!
Kvindernes AFL er et skinnende lys.
Der er en utrolig spænding omkring spillet.
Se den fart, Hodder holder, første kamp.
Hun scorer sit første mål!
Disse stærke, utrolige, stolte sorte kvinder er bare fantastiske.
De er også en inspiration for vores yngre generation.
Hvordan har du det?
Godt at se dig. Hvordan går det?
Rigtig godt. Man kommer ikke her uden lilla.
-Åh, nej. -Undskyld.
Noget andet end jeg er vant til, men jeg er på din bane.
Noongar-landet.
-Det er det. -Det er et meget specielt sted.
Det er det bestemt.
Den rolle, som AFLW spiller her i dette samfund.
Det samler momentum rundt om i hele landet.
Hvordan er det i Perth?
Nu er det svært for mig at forestille mig vores klub uden kvindernes hold.
-Absolut. -Det ville blive svækket.
Der ville også være meget mere stille.
Men den energi, som de tager med til klubben
og med på banen, til hinanden og alle andre, er bare fantastisk.
Det inspirerer den yngre generation
at se op til de utroligt stærke kvinder,
der spiller det, vi elsker.
Med venstre støvle, får den vind under?
Ja, hun får hoppet.
Maddy Prespakis, ungen.
Jeg har altid sagt, at AFL Football er en god måde for vores folk
at lære om skole, uddannelse, sund livsstil, beskæftigelse.
En af de ting, det gjorde for mig tidligt,
var, at det viste andre mennesker, at vi kunne gøre det.
Endnu vigtigere, så viste det os, at vi kunne gøre det.
Og hvis vi kunne, så kunne andre også.
Repræsentationen af First Nations folk,
hvor vi udgør
kun 3% af den nationale befolkning,
men i AFL, herrehold såvel som kvindehold,
udgør vi mellem 11 og 13%.
Det, der er rigtig unikt er,
at man snakker om vores kultur,
men snakker man om vores blodlinjer, så snakker man om landet.
Og landet gør en stærk.
Kultur gør en stærk.
MORS OPHAV
Hvor længe har du boet her?
-I det her hus? -Ja.
20 år, 21 år.
Og den yngste ud af...
-Omkring 14. -14 børn?
ONKEL MUDDY - NARUNGGA
-Min fars bror? -Ja.
Hvad har du her? Forklar mig det.
Det er min... Hvem kan læse? Kan du læse det?
Det er mine undtagelsespapirer.
Der står: "Du skal attestere, at du ophører med at være aboriginer
"med det formål at leve på."
Det hed en hundebillet.
-Hvor gammel var du? -Jeg var tre år, da jeg fik det.
"Hvis på noget tidspunkt, at Nævnet
"er af den opfattelse, at omtalte Michael Victor O'Loughlin..."
-Dig. -Jeps.
"...ikke er af den karakter eller intelligensniveau
"og udvikling med henblik på videreførelsen af denne erklæring,
"kan Nævnet tilbagekalde erklæringen."
-Utroligt. -Så du, hvor der stod:
"...ophører med at være aboriginer
"med formålet at leve på..." for alle sorte mænd?
Mange skrev ikke under,
men de ville slippe væk fra missionen
for at skabe et bedre liv for familien.
-For at finde arbejde. -Arbejde udenfor.
Det rammer mig, at man ophører med at være aboriginer.
Det er et Generelt Fritagelsescertifikat.
Yderligere fordele omfatter:
Gå frit gennem byen uden at blive arresteret.
Jep.
Note: Udgangsforbud gælder.
Besøg butik eller hotel.
Du betjenes måske ikke.
Jep.
Særlige betingelser.
"For at få dette fritagelsescertifikat
skal det følgende strengt overholdes."
Tale på modersmål - Forbudt.
Udøve dans, ritualer, indfødte skikke - Forbudt.
Omgås med andre indfødte folk (inklusiv familie) - Forbudt.
Man måtte ikke møde sin familie.
"Du skal tilpasse dig det bredere samfund.
"Hvis alle betingelser opfyldes på tilfredsstillende vis,
"kan du også være berettiget til at bo i byen uden opsyn."
Det er din chance for at frigøre dig fra Aboriginernes Beskyttelseslov
og leve som en hvid mand.
-Sindssygt. -Helt sindssygt.
Dateret den 10. marts, 1951.
-Der er en linje, der rammer mig. -Hvilken?
Din chance for at frigøre dig fra Aboriginernes Beskyttelseslov
og leve som en hvid mand.
Alle disse undtagelser og certifikater
og forbud mod at gøre en masse ting, men alle spillede football sammen.
Når kampen var slut, så gik man hver sin vej.
Man går sin egen vej. Da jeg spillede,
-det var i '67, '66, da jeg spillede. -Ja.
-Jeg kunne ikke gå på pub bagefter. -Utroligt.
-Var det... -Ja.
-Det er vildt. -Et godt gammelt billede.
-Mange gode footballspillere kom herfra. -Ja.
Den yngre generation startede med den flok her,
så gik blodlinjerne igennem.
Direkte igennem, som jeg sagde...
De fik mulighed for at spille AFL.
-Jeg tog til Sydney. -Ja.
Jeg tilbragte 25 år der.
Din mor spurgte mig: "Hepper du så på Sydney?"
Jeg sagde: "Nej, jeg er Richmond-fan."
Jeg kan ikke bare skifte hold.
Jeg har støttet Richmond siden '59.
En af de ting, som jeg fandt styrke i langt væk hjemmefra i Sydney,
er, hvor jeg kommer fra, og at mine blodlinjer løber der.
Din forbindelse.
Forholdet til Narungga, Ngarrindjeri og Kaurna,
det er noget, jeg finder styrke i,
når jeg har hjemve eller gennemgår skader,
eller hvad det måtte være, så tænker jeg tilbage på det sted
og på folk som dig og min mor.
Jeg er langt væk hjemmefra, jeg er gået glip af ting,
men jeg ved, at min rejse er noget, som I er stolte af.
-Du har et hjem at vende hjem til. -Bestemt.
Jeg er stolt af de blodlinjer, der løber her.
Det lærer jeg børnene.
De tusindvis af bedstefædre og bedstemødre, der har travet dette land.
Det er mine rødder og mine blodlinjer.
Det er hele mit liv.
Det startede her, og det har været her i tusinde år.
Det er i baghovedet.
FARS OPRINDELSESSTED RAUKKAN
Jeg elsker at komme her. Det er et fantastisk område.
Noget, som jeg altid er bevidst om og forbundet med, er,
at mine blodlinjer løber direkte igennem denne stat.
Raukkan og Ngarrindjeri-landet, min fars land,
det betyder noget særligt for mig.
Hej, Michael O'Loughlin.
Hvordan går det?
-Godt at se dig. -I lige måde.
-Velkommen hjem, bror. -Godt at se dig.
Det har altid handlet om mit folk.
Det har altid handlet om Point Pearce, om Raukkan,
og de oplevelser vores folk har haft,
og hvordan vi blev behandlet til, hvor stærke vi er blevet.
Min oldefar, Milerum, var fremsynet nok til at sige: "Vent lige,
"Der dukker alle de her gårde op rundt omkring."
Jeg er målløs over, at han nærmest så det,
og hvordan det ændrede vores fremtid.
Vildt. Hvad har du, onkel?
Ham kender jeg med det samme.
Det er Milerum.
Det er din oldefar.
Han var seks år, da han så en hvid person første gang,
og han vidste...
...med den viden, som hans forældre og bedsteforældre gav ham,
har vi en ordbog i dag på grund af ham.
Bestemt.
De cirka 700 ord, som han lærte andre...
-Ja. -Hvem gjorde det?
Ingen gjorde det.
Heldigvis har vi rejst over hele landet,
og vi ved, at mange nationsgrupper har mistet deres sprog
og mistet kulturelle skikke.
Ja.
Vi forstår, mange af vores folk,
vores bedsteforældre, var sønderknuste
og ødelagte mennesker.
Vi ved, at nogle overlevede det, og andre gjorde ikke.
Den situation er stadig den samme. Vi kæmper stadig med
problemer med selvmord,
ungdomsselvmord, alkoholisme.
Det er en udfordring for os alle.
Hvad skal vi efterlade?
Hvad giver vi vores liv til,
og hvad efterlader vi til den næste generation?
Når jeg ser på Michael, så ser jeg ham som et barn,
fordi jeg kender hans far og mor.
Jeg ser ham, der spillede for Sydney,
men jeg ser ham også på en anden måde.
Jeg ser ham i næsten alle stadier af hans liv,
så det, som Michael gør,
er simpelthen så vigtigt.
Vi har brug for folk som Michael.
Han er denne generations Milerum.
Jeg får kuldegysninger.
Jeg kan se min far i den.
-Ja. -Det kan jeg også.
Jeg kan se min fars ansigt i den.
-Utroligt. -Ja.
-Han er en robust mand. -Ja.
Meget. Man bor ikke i Coorong uden at blive robust.
Folk bliver ukuelige og stærke.
Aboriginere er de mest hårdføre mennesker på jorden.
Det skal man være med det, vi skal finde os i
og den måde, vi har overlevet på dette kontinent,
et vildt sted, vi kalder Australien,
som vores folk har passet og elsket i tusinder af år.
Jeg har brugt stort set hele min opvækst
i hytten ved Point Pearce.
-Jeg kan huske, da vi byggede det. -Ja.
Du var omkring 12-13 år.
Jeg lavede det.
Dengang du kom her, var der to klitter på hver side.
Når man vender tilbage til landet,
svært at sige, men man føler sig hel igen.
Man føler sig stærk.
-Bedste tog os med... -Igennem her.
Ja, vi gik rundt. Viste os landet.
Jeg er glad for, min bror er her.
Det er godt.
Det er det, kultur er. Kultur giver styrken til at gøre alt.
Sid her og kig på det hele dagen.
Smukt, ikke?
Jeg går her, der, alle vegne, ligesom dig.
Men jeg kommer altid hjem.
-Genforenes. -Nemlig.
-Samler energi. -Vær tro mod dig.
Det er det, vi skal lære.
Er man ikke ærlig mod sig selv, hvem er man så ærlig overfor?
Findes der stadig kaniner her?
Kaniner, kænguruer, det hele.
-Kænguruer? -Kæmpe flok.
-De kommer igennem her. -Kænguruer?
Hver weekend, når jeg ikke spillede, og hver ferie var vi der.
Jeg savnede det, for jeg har ikke været her længe.
Livet tager dig på en rejse,
hvor man passer på sin egen familie.
Forklar det til en, der ikke er aboriginer,
der spørger: "Hvad betyder det for dig?"
Altså...
Mit folk har været jæger-samlere der i mange, mange år.
Her er det, bror.
Lad os gå derud.
Se lige det sand der.
-Den lugt, hva'? -Savner du den?
-Dufter Bondi sådan? -Det er godt.
En ting er sikkert med Point Pearce,
uanset hvor du er,
så vil det sted altid være hjem, og man kan tage tilbage,
uanset hvad, og snakke med folk
om hvad end, der sker i dit liv.
De er der altid.
-Skønt. -Duft lige.
Jeg kan dufte det herfra.
Carrie, skulle løgene på panden?
Sådan der.
Se bedste lave mad.
Der er han.
Godt, du kunne komme.
Onkel Muds.
Pas på ærmet.
Det tog sin tid.
Find en stol, onkel, sid ned.
Jeg bliver ikke tabt.
Jeg ved altid, hvor jeg kan tage hen, hvis jeg skal hjem.
Ja, vi gik en tur herude, og så gik vi op ad bakken.
-Ja. -Ja, vildt.
Okay.
Kan du se det sorte stykke? Sandstykket der?
Det sorte stykke på den anden side før ringen?
Jeg fik 13 krabber der en dag.
Det hele kommer ind nu, lige så stille...
Man lever i to verdener.
De hvides verden og aboriginernes samfund,
og sikrer, at vores kultur står stærkt.
Professionel sejr fra et professionelt hold.
Swans klarede opgaven.
Sport har været et redskab for vores folk til alt.
Sundhed, uddannelse, beskæftigelse.
-God sejr. Dødbringende. -Sæt foden ned.
Når man tænker på uddannelsen omkring racisme,
så har sporten taget føringen på det punkt.
Jeg er en pensioneret spiller med 300 kampe,
sidder i bestyrelsen for Swans, det tager jeg ikke let på.
-Jeg så dig for mange år siden. -Længe siden.
Ja, det ved jeg.
Det er noget, jeg bærer med stolthed.
Jeg er stolt af det, jeg har opnået.
Så at give tilbage til samfundet og de ting, som vi altid...
Det gør aboriginere. Det er i vores DNA.
GO Fonden er en vigtig del af vores liv.
Vi tager ud i samfundene, vi besøger skolerne,
vi har altid snakket om uddannelse, en sund livsstil
og at lytte til mor.
Glem aldrig, hvor du kommer fra.
Hvis du ikke ved, hvor du kommer fra, hvor skal du så hen?
Tre mål til Michael O'Loughlin!
Alle sammen i anden halvleg!
De fås ikke større end ham.
Jeg er håbefuld. Jeg tror på folk.
Jeg tror på vores land.
Men vi har brug for flere folk i kampen.
Flere, der bruger stemmen.
Vi mangler stemmen.
Ingen kender aboriginere som aboriginere.
Vi vil have den respekt, vi kræver den respekt.
Tekster af: Stinne Elkjær
Kreativ supervisor: Lotte Udsen