Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
A futball egy vallás az országban.
Minden ismerősöm AFL focit játszott. Nem volt kibúvó.
Ügyes voltam.
De közben, nem tagadom, a belem is kidolgoztam,
és sok áldozatot hoztam.
O'Loughlin, kétszeres ausztrál all-star játékos.
Micsoda bajnok!
Lejátszottam egy meccset, aztán kettőt.
Az Évszázad Őslakos Csapatának sztárjának ötszázadik gólja.
Michael O'Loughlin bámulatos.
Megváltoztatta az életünket.
Micsoda nap Michael O'Loughlinnak, az első játékosnak, aki 300 meccset
játszott a Sydney Swans-nak.
A sport összehozza az embereket.
Csodálatos játékot játszunk, a neve AFL futball.
Amikor kifutok a pályára, a családom és közösségem képviselem.
Ez nem teher, hanem egy csoda, és erőt ad.
A rasszizmus ma is él és virul Ausztráliában...
és ami a pályán történik, az azt tükrözi, ami odaát,
a kerítésen túl is történik, a társadalomban.
Sok nem őslakos azt mondja: „Lépjünk túl rajta!"
Nem lehet túllépni rajta, hiszen folyton ez történik.
Már ifi játékosként is megkaptam.
Sok emléket idéz fel, és nagyon felzaklat.
Egyszerűen fáj.
A múlt héten is rasszista bántalmazás ért, és az azelőtti héten is.
Elegem van. Elegem van a harcból.
Amikor 70 000 ember előtt játszol, és valaki átkiált a kerítésen,
hogy „majom", „abo", vagy „fekete kutya,"
az eléggé le tud lombozni.
Honnan veszik az őslakosok az erőt, hogy szembenézzenek ezzel?
Ez óriási feladat.
Tarryn Thomas.
A fiatalabb generáció vezeti az országunkat a jövőbe.
Ő, Michael Walters fog gondoskodni erről.
Egyszerű, a népünk változást akar.
Még mindig sok sebet kell begyógyítani.
Tenned kell valamit, hogy jobb
helyként hagyd el a világot, mint ahogy találtad.
HARCOSOK A PÁLYÁN
Gyerekkoromban folyton meccsekre rángattak a bácsikáim, az apám, anyám,
nézőként és játékosként is.
Gyorsan belejöttem.
Van jegyed?
- Nincs. - Az arcod...
Nem segíthetek.
Itt rúghatom a bőrt.
Hogy vagytok, srácok?
Elmehetek egy másik meccsre rugdosni.
Azt érzem, ez megy.
Te is benne leszel? Így, ni.
Ne aggódjatok!
Volt előttem egy labda, és én egyszerűen
tudtam, mit csináljak vele.
Hogy vagytok? Helló, tesó!
Szia!
Nagyon könnyen és természetesen jött.
Szia, hogy vagy?
Jó, hogy látlak. Jól vagy?
A labda érzése, a pattanása,
láttam, hogy merre fog menni.
Nem is tudom, egyszerűen...
Nagyon természetes volt.
Nézzenek rád! Veszélyesnek tűnsz.
Muszáj is neki, nem?
És amikor elkezded hivatásszerűen űzni,
van min dolgozni.
EGYÜTT ÁLLUNK GADIGAL FÖLDÖN
Az AFL foci szabályai...
...hogy az AFL fociban nincsenek szabályok.
És vissza is jön.
Jól belejött az emberünk.
Tizennyolc játékos van csapatonként,
mind próbálják megszerezni a labdát.
Mint az elkapós játékban. A labda csak pattog a földön.
Különleges készségek kellenek.
Hihetetlen érzés, amikor 70 000 ember előtt játszol egy stadionban.
Imádom, a családom is imádja,
a közösségünk is imádja, ahogy Ausztrália is.
Jól meglendítette. Parker veszi fel.
A jobb lábára gördíti.
Megszerzi a harmadik pontjukat!
Hogyan írnám le az anyámat?
Muriel egy erős akaratú, eltökélt nő.
Szerintem...
fegyelmezettnek és szigorúnak tűnhet.
Szia!
De igazából vajból van a szíve.
-Szia! -Szia!
-Hogy vagy? -Jól.
-Jó, hogy látlak. -Helló, öcsi!
Minden érdekelte, amit csináltunk.
Akár a sportról, akár az iskoláról volt szó,
mindig ott volt...
Egy hihetetlen anyuka.
Jó látni a családod.
-Jól vagy? -Minden oké.
Milyen volt az út?
Halálosan hosszú volt, de végül csak megérkeztem.
Asszem Ricky megy el Derickért.
-Igen? -Lemennek Salisbury North-ba.
Az nagyon jó.
Akkoriban nagy volt az érdeklődés a sport iránt,
És szerintem mivel Michael nagyon fiatal volt,
csak úgy szívta magába azt a lelkesedést
a családi összejöveteleken,
és természetes adottsága volt
ahhoz, hogy felkapja a labdát és rúgja
a tesóival, az unokatesóival és a nagybácsikkal.
-Mindig volt nálunk egy labda. -Mindig.
-És sok volt a törött ablak. -És folyton átrúgtuk
a labdát a szomszédba.
Át kellett mászni érte.
A család sokat jelentett,
és támogattuk bármikor, bármiben.
Michaelnek elég nagy családja volt.
Tucatnyi unokatestvére volt.
-Amikor átjöttek... -Volt náluk labda.
„Bácsikám, gyere focizni!"
Volt, hogy forgatták a szemüket, de azért fociztak velem.
-Úgyhogy mindig... -Aha.
Akárhova mentem, akár csak a boltba, pattogtattam a labdát.
Tényleg akárhol. Elvittem a suliba, mindenhova.
Az iskolabuszon is labdáztál.
Szerencsések voltunk, mert ahol mi éltünk,
mindig ott voltak a nagynénik és nagybácsik,
a nagyi is közel lakott,
sokan voltak a Salisbury North-i közösségben,
akik mind vigyáztak egymásra.
Az egyik legfontosabb lecke, amit a nagynéniktől és bácsiktól
tanulsz, főleg a focit illetően, hogy vigyázz magadra,
maradj távol az italtól,
ezt márt korán belém nevelték.
Sokat beszéltek a rasszizmusról a sportban,
azt mondták, ne hagyjuk, hogy kihasson a játékunkra.
„Koncentrálj a labdára."
Volt, amikor inkább harcba szálltunk volna, de...
muszáj volt hátralépni, és koncentrálni.
Bármilyen mérges voltam a focipályán,
amikor mindenfélének neveztek,
mindig tudtam, hogy a nagyi és anya néznek,
és azt mondják, „Elég, figyelj a focira!"
Már korán tudtam, hogy...
lesznek kihívások,
nem sok pénz volt ott, ahol éltünk, és...
Az emberek, főleg a mieink mindig a klubnál lógtak.
Folyton ott lógtam, remek barátokat szereztem,
nyáron ott kriketteztem, télen meg fociztam.
Könnyű volt találni valakit, akivel lehetett focizni egyet.
Csak imádni lehet.
Úgy 12 lehettem, amikor elkezdtem
bejutni a válogatott csapatokba.
Azt gondoltam, „Jó vagyok ebben,"
és azt hiszem, anyukám mondta,
hogy a játékosok sok pénzt kapnak a focizásért. El voltam képedve.
Nem tudtam, hogy a focival pénzt lehet keresni.
Én csak néztem, hogy „Micsoda?"
És ennyi volt, onnantól arra gondoltam,
hogy ha igazán jó leszek,
segíthetek megváltoztatni a családom útját.
Öt fiú volt egy szobában,
mind emeletes ágyakon aludtak, az unokatesók meg a padlón.
Arra gondoltam, vennék anyának egy házat,
ha nagyon jó lennék, segíthetnék.
Még gimibe járt, végzős volt,
amikor a Swans meglátogatta.
Arra gondoltunk, „Mit keresnek itt? Mit akarnak ezek?"
Fogalmunk se volt, mire számítsunk.
Mondom: „Azta!"
Izgalmas volt, és ijesztő.
-Sok mindent jelentett. -Igen.
Kisebb kulturális sokk volt a helyi közösségi klubból
az AFL világába csöppenni.
Tényleg...
-sokkoló volt. -Ijesztő volt mindenkinek.
A váltás Salisbury North-ról Sydney-re nagy lépés volt.
Az első hét után úgy éreztem, ennyi volt.
Kész voltam visszamenni Adelaide-be,
hogy az anyámmal éljek, és a Salisbury North-ban játsszak.
De nagyon erős emberek voltak az életemben, mint az anyám.
„Nincs itt semmi számodra. Maradj."
„Ez a lehetőség túl jó, nem hagyhatod ki.
Nem sokan kapnak ilyen lehetőséget."
Ránéztem a fiatal Tarryn Thomasra,
akinek a története pont olyan, mint az enyém.
Kemény környékről jön, messzire költözött otthonról,
hogy valóra váltsa az álmát.
Teljesen egyedül, az 50-esen belül.
Tarryn Thomas.
Kölyökként Tarryn...
nagyszerű volt, energikus,
versengő, néha fárasztó.
Szerintem ez a szenvedély
juttatta el oda, ahol most tart.
Tehetséges fiatal játékos, és most jól berúgja.
Nagyon jó kezdet ez a North-nak.
Két gól van a táblán, a Cats kettővel lemaradt.
Messziről figyeltem Tarrynt.
A folyamatos igyekezetet látom rajta.
Ez választja el a nagyon jó játékosokat a nagyszerű játékosoktól.
Sétál, és gól! A közönség újra felélénkült.
Van ebben némi felelősség,
és majd rájön, hogy egyre erősebb lesz a hangja,
és egyre magabiztosabb lesz.
Nem vagyok túl beszédes.
Inkább hagyom, hogy a játékom beszéljen.
Thomas jól csinálta.
Tarryn Thomas elfordul,
rúg, és gólt szerez!
Mindig, amikor pályára lépek,
az őseimre gondolok, és a testvéreimre, akik előttem voltak.
Büszke vagyok rá,
hogy felvehetem a mezt, és elmondhatom a történetemet a pályán.
Eltalálja Tarryn Thomast.
De ő kirohan, elkezd szaladni.
Senki nincs előtte.
Előre küldi.
Szerintem nagyon nagy potenciál van benne,
hosszú ideig ő lehet a liga legjobb játékosa,
akár életük hátralevő részére elláthatja a családját.
DOONSIDE, ÚJ-DÉL-WALES
Elég jó gyerekkorom volt.
Nyilván nem volt sok mindenem, de...
Anya és apa mindent megtettek értem.
Itt, Doonside-ban
vagy a jó úton mész,
vagy a rossz úton.
Télen fociztunk,
nyáron atletizáltunk.
Szóval gyakorlatilag sosem álltunk le.
Sose hagytuk abba a sportolást.
TARRYN NAGYMAMÁJA
Sport, sport és még több sport.
Érem érem hátán.
Hajrá, Tarryn!
Én vagyok
a lehető legbüszkébb
nagymama.
Minden hétvégén az unokámat nézem a tévében,
ahogy focizik.
Uniacke, csak egy ember van előtte.
És az Thomas...
Először a suliban történt meg.
„Fekete kutyának"neveztek.
Nem igazán tudtam, mit jelent,
de éreztem, hogy nem oké.
Az én időmben soha, soha nem beszéltünk
az őslakos származásunkról az iskolában.
Nem tanították meg nekem.
És ma az unokáim tudni akarják,
milyen törzsből származnak.
A Kamilaroi törzsből,
a totemünk a goanna.
Szerintem az emberek azt hiszik, hogy nincs szívünk.
Csupán a bőrszínünk miatt.
Bármit megtennék anyáért és a testvéreimért,
hogy nekik is jó életük legyen.
Ők mindent megtettek értem.
Tarryn példát mutat, ahogy mondtam, a változás
nagykövete.
És nekünk változás kell.
De az, hogy Tarryn az, aki ezt teszi,
nagyon büszkévé tesz.
Elérzékenyültem.
Bocsánat.
ÉSZAK-MELBOURNE-I KÖZÖSSÉGI KÖZPONT
Ez hihetetlen.
Milyen érzés, haver?
Végigfutott a hideg a hátamon.
TISZTELETBEN TARTOTT MEGÁLLAPODÁS
Nagyon büszke vagyok.
Még mindig libabőrös vagyok, ha erre járok.
És látom a megállapodást, és a tiszteletet.
És a póz is annyira ikonikus.
Imádom, hogy amikor meccs előtt letérdeltek,
a nézők is letérdeltek.
Szerintem nagy ereje van, hogy van egy hangom.
Főleg, hogy az én képem van a falon.
Ezzel a közösségem nemet mond a rasszizmusra.
Nem csak értünk,
feketékért, hanem mindenkiért.
Ez egy nagy közösség, ahova mindenki összegyűlt.
A póz, és amit Amerikában jelent,
ahol az egész elkezdődött a Black Lives Matter mozgalommal.
És most átterjedt az egész világra.
Itt nem csak Észak-Melbourne-t és a klubodat képviseled,
hanem a néped mindenhol az országban.
Sok mindent jelent sokféle embernek,
de számomra az erőt és a kultúrát jelenti. Ez van ott fent.
Az élen akarok járni,
tovább vinni, amit a múlt játékosai elkezdtek nekünk.
Tovább haladni.
Nagyon büszke vagyok rád. Szép volt.
Eleget nézted magad, haver. Menjünk!
Jól vagy?
-Jó látni. -Hogy vagy?
Remek őslakos tehetségekkel találkozhatunk ma.
Láttál már ilyet az utad során?
Őslakos történészként
követtem a játékot, minden sportot.
A valóság az, hogy a történelem során nem kaptunk esélyt.
Határok voltak, elválasztott a bőrszín.
Csak a 60-as, 70-es évek végén nyíltak meg előttünk az ajtók.
De lényegében berúgtuk azokat az ajtókat,
mert olyan hihetetlen tehetségek voltak a közösségünkben,
hihetetlen játékosok.
Elég volt egy szippantás, vissza se néztünk.
Eddie bent tartja!
Bent tartja!
Nézzék Eddie Bettset!
Igazi szupersztár!
A sport számunkra egy eszköz volt, egy hang,
amivel változást és elismerést kérhettünk.
De itt, és az ország többi pontján is,
nagyon régóta küzdünk az őslakosok jogaiért.
A 60-as évek egy társadalmi és politikai változásokkal teli időszak volt.
DIÁKOK AZ ŐSLAKOSOKÉRT
Ott volt Charlie Perkins és a Szabadság Út,
A Gurindji Séta '66-ban a Wave Hillen.
Az 1967-es népszavazás.
A lakosság 92%-a támogatott minket.
A '72-es Sátras Nagykövetség.
A korai őslakos mozgalomnak, meglepő módon,
közel 100 éve afro-amerikai kapcsolatai voltak,
afro-amerikai inspiráció és befolyás.
Szerintük baleset, szerintünk gyilkosság!
ÁLLJ, NE LŐJ!
Szerintük baleset, szerintünk gyilkosság!
Miután láttuk a tévében, mi történt George Floyddal
és másokkal abban a közegben,
az egy szörnyű esemény volt.
Mi csak álltunk ott,
tüntetések voltak Newcastle-ben, Brisbane-ben,
Sydney-ben, Melbourne-ben, több ezer emberrel.
A média így újra felfigyelt ránk.
És visszamehetnénk az
őrizetben elhunyt feketék ügyét vizsgáló Királyi
Bizottsághoz. Mert ez ment.
Azok, amiknek a végrehajtását szükségesnek ítélték,
figyelmen kívül hagyták.
Látom, büszkén viseled a mezt, ami ma rajtad van.
Sok őslakos testvérünk ugyanilyen büszkén viseli
az őslakos fordulóban.
Hihetetlen dolog ez a népünknek.
Egy nagy színpadon mutathatjuk be a kultúránkat.
-Számodra mit jelent? -Inspirációt, büszkeséget.
A Marngrook forduló nagyon különleges
az őslakos játékosok számára
a férfi és női mérkőzéseken.
Tudom, hogy minden játékos imádja felvenni a mezt,
amin az őslakos minta van,
abban pályára lépni, és képviselni a kultúrát, és azt, ahonnan jöttünk.
A Marngrook nevű játékot különböző törzsek
játszottak oposszumbőrből varrt labdákkal,
amibe szenet tömtek, és úgy varrták össze.
Össze-vissza pattogott a labda.
Akár 50-60 ember is játszott egy meccsen,
mind próbálták megszerezni a labdát.
Az AFL egyik alapítója látta ezt, és azt mondta:
„Ez hihetetlen, nagyon pörgős...
sok benne az akció."
Szerintem ebből fejlődött ki az AFL.
És most számos játékos van a törzsünkből.
Ideje megcsillogtatni a tudásunk, és otthagyni a kézjegyünket.
Ez a lépés...
Csodálatos védés!
Az első játék...
még mindig lenyűgöz.
O'Louglinnál van. Vajon képes lesz varázsolni valamit?
Vissza O'Loughlinhoz. O'Loughlin kapura rúg!
Bámulatos!
Minden gyerekkori ismerősöm nézte.
O'Loughlin bent tartja. Innen már elég közel van.
Micsoda játékos, Micky!
Gondolom, voltak, akiket meglepett, hogy a pályán látnak, azt gondolhatták:
„Tényleg sikerült neki.
Tényleg a tévében játszik."
Ezt soha nem felejtem el. Örökre megváltoztatta az életünket.
A jó irányba.
Sikerült egymás után játszani egy meccset, kettőt, aztán végül 300-at.
Sydney pályára lép, O'Loughlin egy igazi sztár volt.
Háromszáz játék.
Michael Walters Jr. az egyik kedvenc játékosom.
Segíteni fog magán... Walters!
Játék közben.
Vagy 30 másodpercig.
Körbelépi. Nem vesztegeti az időt!
Biztosra megy.
Nagyon jót tett annak a klubnak.
Egy büszke őslakos,
aki hazai közönség előtt, a törzse előtt játszik.
Hihetetlen karrierje volt.
Befordul a sarkon.
Halálos az 50-esen belül!
Michael Walters!
A Fremantle-nél a labda. Hátulról jön.
Walters van a végén.
A foci csak egy eszköz volt, amire hagyatkozhattam,
hogy ne kerüljek bajba. De persze imádom is a játékot.
Mindent megteszek, hogy a legmagasabb szintre jussak.
Büszke voltam, amikor beválogattak a Fremantle Dockersbe.
Ez egy Perth-i csapat.
Régre nyúlik vissza a történetük az őslakos játékosokkal.
Az én karrierem alatt is sok őslakos játékos bukkant fel.
Kétségtelen, hogy még többen lesznek.
Megnyeri a meccseket, berúgja a gólokat, ő Michael Walters.
A srác igazi erőssége, hogy nagyon érti a játékot.
Amikor egy meccset nézel, látszik, hogy az ő agya máshogy kattog.
Ez látszik bizonyos játékosokon, és én ezt látom benne.
Egy lépéssel előrébb jár mindenki másnál.
Michael Walters nagyon beindult, az elmúlt hetekben ő vezette a meccseket.
Hazacsempészte.
Ő az utolsó negyedek specialistája.
Imádom. Remek dolog látni Michael Walterst,
egy igazi sztár.
MIDVALE, NYUGAT-AUSZTRÁLIA
Nagy családom van.
Gondolhatják, mint az őslakos családoknál, első-másod unokatestvérek,
nagybácsik és nagynénik, akik folyton benéznek.
Kérsz egy sonkás szendvicset?
Az anyukám, ő inkább a gondoskodó.
Mindig ő vitt edzésekre, a meccsekre,
hagyta, hogy nálunk aludjanak a barátaim, hogy együtt mehessünk.
Először csak egy kicsit tegyünk rá.
Mindig ő mosta ki a focis ruháimat,
és ő készítette ki őket, mire reggel felkeltem.
Mikor tudta, hogy a srác tud játszani?
Mielőtt járni tudott volna.
Állandóan nála volt a labda.
Megállás nélkül.
A házban, a folyosón.
Gondolom, úgy volt, mint nálunk, Salisbury North-ban,
volt pár lyuk az ablakokon. Ez gyakran előfordult?
Igen, mindkét fiúnál.
Óriási szerepet játszott a karrieremben.
Még most is ő ér elsőnek a pályára.
Nagyon sokkal tartozom neki.
Sokszor kerültél bajba a suliban?
-Nem személy szerint te, hanem... -A rasszista dolgok?
Talán egyszer-kétszer az ifi csapatban.
A pályán gyakrabban tapasztaltam, mint bárhol máshol.
Fiatalkoromban, amikor a pályán voltam, mindenkivel össze akartam verekedni,
mert nem értettem, miért neveznek mindenfélének.
De ezzel próbálták összezavarni a játékomat.
Szabadrúgás lesz, úgyhogy tovább húzódik a pepecselés.
Most csókot dobott nekik?
A másodikban folytatódik.
Ha a fajról és a becsmérlésről van szó, senki nem beszélt
ezekről, amíg meg nem jelent
Nicky Winmar és Michael Long,
vagy a játékosaink előttük, Syd Jackson, és Polly Farmer,
ők megjárták a poklot a játékért, amit úgy szerettek.
És azt érezték, hogy a játék nem szerette őket viszont.
Állandóan tűrtek a többi játékostól.
A bírók nem tettek semmit, a közönségtől is hallgatták.
Mindenhol jelen volt, és...
elfogadott volt.
„Ami a pályán történik, az a pályán is marad."
Mintha azt mondanák: „Maradjatok csak a helyeteken."
És kellett néhány ember, akik hihetetlenül bátrak voltak,
és azt mondták: „Ez baromság. Ezt nem viseljük el többé."
A győzelmet beárnyékolta egy állítólagos rasszista gúnyolás,
amit Goodes kapott az utolsó percekben.
El se tudom képzelni, milyen erősek és ellenállók lehettek.
A focipálya volt a munkahelyük.
Winmar: Fekete vagyok, és büszke rá.
Még fiatal voltam, amikor láttam Nickyt felhúzni a mezét,
és emlékszem, hogy mindenhol ott volt a képe.
Fénysugárrá vált, mert rengeteg játékos
élte át ugyanezt minden héten.
Iszonyú büszke vagyok, amikor látok egy ilyen szobrot, és hogy elmesélik
a történetünk, és a kultúránkat ünneplik.
Büszke vagyok, mert az olyan srácok kövezték ki nekünk az utat, mint Nicky.
A mi feladatunk, hogy mi is átadjuk a stafétát a fiatalabb játékosoknak.
Kétségtelen, hogy érzek egyfajta büszkeséget.
nemcsak azért, amit tett, de a kultúrámra is büszke vagyok.
A sport sok párbeszédet megváltoztatott a faji megkülönböztetéssel kapcsolatban.
Az AFL sokat tett azért, hogy támogassa a sokszínűséget a sportban,
és más területeken is párbeszédeket kezdeményezzen,
más munkahelyeken, ahol ezt néha nehezebb megtenni.
Ez a nagy nyomás, amit Nicky Winmaréknak el kellett viselnie,
biztos nagyon nehéz volt.
Nicky és Michael Long,
és amin keresztülmentek, a küzdelem...
Amikor pályára lépek, azért vagyok ott, hogy bemutassam a tehetségem,
és meccseket nyerjek, de azért is,
hogy példakép legyek, és vezessem a következő generációt.
BUSHBY UTCA
Amikor a pályára lépek,
a kultúrámra való büszkeségem lelkesít fel a legjobban.
Látni akarom, hogy őslakos gyerekek bukkannak fel,
uralják a pályát, igazi focit játszanak,
és karriert csinálnak magukért, és a családjukért.
Nyújtsátok ki! Feszítsétek ki!
Mindig jó érzés, amikor az utcán sétálsz, és az emberek a neveden szólítanak.
Nagyon nagy dolog látni a gyerekeket, akiknek a te számod van a hátukon.
Mi a helyzet?
Semmi.
Nem sok. Hogy vagy?
Itt van Michael O'Loughlin.
-Hogy vagy? -Örülök, hogy látlak.
Csak megmutatom neki a környéket.
Körbevezetem.
Ki Fremantle-rajongó itt?
West Coast-rajongók?
Sydney Swans drukkerek?
Menjetek innen!
Na, csak ugrattok.
A családom erős őslakos emberekből áll.
Mindig is tudtuk, honnan jöttünk.
Mindig visszajártunk vidékre, délre,
Albanyba, és a nagy déli területekre.
Innen ered a szeretetünk a kultúránk, és ezek iránt a helyek iránt.
Hogy van?
Egyszer már csináltunk közös képet.
Az idősebb generáció belénk nevelte,
hogy emlékezzünk arra, honnan jöttünk.
Háromra mondjátok: Swans!
Háromra: Freyo. Egy, kettő, három!
Freyo!
Az AFLW egy igazi ragyogó fénysugár.
Hihetetlen érdeklődés övezi a játékot.
Nézzék Hodder sebességét az első játékon!
Megvan az első gólja!
Ezek az erős, hihetetlen, büszke fekete nők egyszerűen lenyűgözőek.
Inspirálóak a fiatalabb generáció számára is.
Hogy vagy?
Örülök, hogy látlak. Mi a helyzet?
Jól vagyok. Nem lehetsz itt lila szín nélkül.
-Jaj, ne! -Bocsánat.
Más, mint amihez szoktam, de a te vidékeden vagyok.
A Noongar törzs földjén.
-Igen. -Tehát ez egy különleges hely.
Abszolút.
A szerep, amit az AFLW játszik itt a közösségben...
Egyre jobban erősödik az országban.
Milyen itt, Perth-ben?
Mostanra nehéz elképzelni a klubunkat a női csapat nélkül.
-Értem. -Sokkal kevesebben lennénk.
És sokkal halkabb is lenne.
De az energia, amit a klubhoz adnak,
és amit magukkal visznek a pályára, és mindenhova máshova, az hihetetlen.
Inspiráció a fiatalabb generációnak,
akik felnéznek ezekre a hihetetlenül erős nőkre, és azt a játékot
játsszák, amit mi is szeretünk.
Bal lábról indítja, de vajon elszáll odáig?
Igen, bepattintja.
Maddy Prespakis, az ifjú tehetség.
Mindig azt mondtam, hogy az AFL foci hihetetlen eszköz volt a népünknek,
amivel sokat megtudhat az oktatásról, az egészséges életmódról, a munkáról.
Számomra talán az tűnt fel már korán,
hogy megmutatta az embereknek, hogy képesek vagyunk rá. És ami
még fontosabb, nekünk is megmutatta, hogy képesek vagyunk rá.
És ha nekünk megy, mások is képesek rá.
A First Nations népe, akiknek a földjén állunk,
csupán 3%-át teszi ki
a nemzet populációjának.
Az AFL-ben a férfi és a női csapatok
egyaránt 11 és 13% között vannak.
Azt hiszem, az az érdekes,
hogy a kultúránkról van szó,
és az őseinkről, ami a szülőföldünkre utal vissza.
És az otthon erősebbé tesz.
A kultúra erőssé tesz.
ANYA SZÜLŐFÖLDJE POINT PEARCE
Mióta él itt?
-Ebben a házban? -Igen.
Húsz éve, 21 éve.
És a legfiatalabb hány...
-Tizennégy. -Tizennégy gyerek?
MUDDY BÁCSI NARUNGGA
-Apám testvére? -Aha.
És ez mi? Elmagyarázná?
Ez az én... Ki tud olvasni? El tudod olvasni?
Ez az én mentesítő papírom.
Azt írja, „ezennel kijelenti, hogy megszűnik őslakosnak lenni
az együttélés céljából."
Ezt hívták kutyajegynek.
-Hány éves volt? -Hároméves voltam, amikor megkaptam.
„Ha az Őslakosok Védelmi Testülete bármikor úgy ítéli,
hogy a fent nevezett Michael Victor O'Loughlin..."
-Ez maga. -Aha.
„... nem megfelelő intelligenciával rendelkezik,
és a fejlődése nem alkalmas ennek a kijelentésnek a fenntartására,
az Őslakosok Védelmi Testülete visszavonhatja ezt a nyilatkozatot."
-Hihetetlen. -Láttad azt a sort,
hogy „Megszűnik őslakosnak lenni
az együttélés céljából..." az összes feketének?
Sokan nem akarták aláírni,
de el akartak szakadni a rezervátumból,
hogy jobb életet teremtsenek a családjuknak...
-és munkát keressenek. -Hogy kint dolgozzanak.
Ez bosszant fel, ahol azt írja, megszűnik őslakosnak lenni.
Ez egy Általános Mentesítési Tanúsítvány.
A tanúsítvány további előnyei:
Szabadon járhatja a várost letartóztatás nélkül.
Aha.
Zárójel: „A kijárási tilalom továbbra is érvényes."
Beléphet az üzletekbe.
(A kiszolgálást megtagadhatják.)
Aha.
Feltételekhez kötött.
„Hogy megkapja a mentességi tanúsítványt,
a következőket szigorúan be kell tartania:"
Anyanyelven beszélni: tilos.
Táncban, rituálékban, őslakos szokásokban részt venni: tilos.
Más őslakosokkal kapcsolatba lépni (családtagokat beleértve): tilos.
Tilos találkozni a saját családoddal.
„Be kell illeszkednie a tágabb közösségbe."
„Ha minden feltételt kielégítő módon betart,
jogosult lehet arra, hogy felügyelet nélkül éljen a városban."
Itt a lehetőség, hogy kiszabaduljon az Őslakosok Védelmi Törvénye alól,
és fehér emberként éljen.
-Ez őrület. -Teljesen.
A dátum: 1951. Március 10-e.
-Ez a sor nagyon felbosszant. -Melyik?
Kiszabadulhat az Őslakosok Védelmi Törvénye alól,
és fehér emberként élhet.
Itt vannak ezek a mentességi tanúsítványok,
és a sok tiltás, de mindenki együtt focizott.
Csak amikor vége volt, külön utakon mentek tovább.
Egyedül mész tovább. Amikor én játszottam,
-ez '67, '66 körül volt, -Aha.
-utána nem ülhettem be a kocsmába. -Hihetetlen.
-Ez... -Igen.
-Ez nagyon menő. -Ez egy jó régi fotó.
-Sok jó focista került ki innen. -Igen.
A fiatalabb generáció ennél a csapatnál kezdte,
és aztán ez öröklődött.
Igen, egészen... amint mondtam...
Esélyt kaptak, hogy AFL focit játsszanak.
-Én Sydney-be mentem. -Igen.
És 25 évet töltöttem ott.
Anyád megkérdezte: „Átpártolsz Sydney-hez?"
Azt mondtam: „Nem, én Richmond drukker vagyok."
Nem válthatok csak úgy csapatot.
Már 1959 óta a Richmondnak szurkolok.
Számomra az adott erőt, amikor messze voltam az otthonomtól,
ahonnan jöttem, és az őseim, ami behálózza a helyet.
A kapcsolatod.
A Narunggához, Ngarrindjerihez és Kaumához való kapocs.
Ebből merítettem erőt,
amikor honvágyam volt, vagy sérülésekből épültem fel,
vagy bármiről is volt szó, erre a helyre gondoltam...
és az olyan emberekre, mint ön és anya.
Messze vagyok az otthonomtól, és biztos lemaradtam dolgokról,
de tudom, hogy olyan utat járok, amire önök is büszkék.
-Van egy otthonod, ahova hazajöhetsz. -Igen.
Büszke vagyok az őseimre, amik behálózzák a vidéket.
Ezt tanítom a gyerekeimnek.
Több ezer nagyapám és nagymamám járta ezt a vidéket.
Itt vannak a gyökereim és az őseim.
COORONG, DÉL-AUSZTRÁLIA
Ez az egész életem.
Itt kezdődött, és itt van évezredek óta.
Ez mindig ott van az ember fejében.
APA SZÜLŐHAZÁJA RAUKKAN
Imádok idejönni. Hihetetlen vidék.
Állandóan tudatában vagyok annak,
hogy az őseim behálózzák az egész államot.
És Raukkan, a Ngarrindjeri nemzet, és az apám hazája
különleges helyet foglal el a szívemben.
Hé! Michael O'Loughlin!
Hogy vagy?
-Örülök, hogy látlak. -Én is.
-Üdv itthon, testvér. -Jó újra látni.
Mindig is a népem volt a lényeg.
Mindig Point Pearce, Raukkan,
és a törzsem tapasztalatai voltak fontosak,
hogy hogyan bántak velünk, és milyen erősek lettünk.
A dédnagyapám, Milerum elég előrelátó volt, hogy azt mondja:
„Várjunk, egy csomó farm bukkant fel a környéken."
Lenyűgöző, hogy ő ezt meglátta,
és látta, hogy fog megváltozni a jövőnk.
Durva. Mit találtál, bácsikám?
Ezt egyből felismerem.
Ő Milerum.
Ő a dédnagyapád.
Azt hiszem, hat éves volt, amikor először látott fehér embert,
és tudta, hogy...
azzal a tudással, amit a szüleitől és a nagyszüleitől kapott,
ma csak az ő munkája miatt van szótárunk.
Abszolút.
Az a 700 szó, amit ő tanított...
-Aha. -Ki más tanította őket?
Senki sem.
Szerencsére mind bejártuk a vidéket,
és tudjuk, hogy sok csoport elvesztette a nyelvét,
és a kulturális szokásait.
Igen.
Rájöttünk, hogy sokan a népünkből,
a nagyszüleink, megtört szívű,
megtört lelkű emberek voltak.
És tudjuk, hogy néhányan felülkerekedtek ezen, néhányan nem.
Ez a helyzet most is ugyanaz. Még mindig szörnyű
öngyilkosságokkal van dolgunk,
a fiatalok között is, az alkoholizmus probléma.
Ez még mindig kihívás mindannyiunk számára.
Mit hagyunk hátra?
Minek szenteljük az életünket,
és mit hagyunk a következő generációnak?
Amikor Michaelre nézek, kisgyerekként látom,
mert ismerem az apját és az anyját.
Persze, a focista Michaelt is látom,
de mást is.
Látom szinte minden életszakaszában,
ezért amit csinál,
elképesztően fontos.
Több olyan ember kell, mint Michael.
Ő tényleg a generációjának a Milerumja.
Libabőrös leszek, ha meglátom.
Látom benne az apámat.
-Igen. -Az apámat is.
Az ő arcát látom, amikor erre nézek.
-Hihetetlen. -Az.
-Kemény ember. -Igen.
Nem lehet Coorongban élni, és nem megkeményedni.
Ellenállás és szívósság van benne.
Az ausztrál őslakosok a legszívósabb emberek a Földön.
Muszáj annak lenniük, tekintve a körülményeiket,
hogy életben maradtak az egyik legkeményebb kontinensen,
ezen a helyen, amit Ausztráliának hívunk.
Amit a népünk szeretett, és vigyázott rá évezredeken át.
POINT PEARCE, „A KUNYHÓ"
Nagyjából az egész gyerekkoromat
a Kunyhóban töltöttem, Point Peace-ben.
-Emlékszem, amikor építettük. -Igen?
Úgy 12-13 lehettél.
Én építettem.
Akkoriban két homokbucka volt az oldalain.
Amikor újra beteszed ide a lábad,
nehéz elmagyarázni, de ismét egésznek érzed magad.
Erősnek.
-A nagyi mindig ide hozott minket... -Igen.
Erre sétáltunk, megmutatta a vidéket.
És örülök, hogy a testvérem is itt van.
Szükség van rá.
Ez a kultúra. A kultúra erőt ad, hogy bármit megtegyél.
Egész nap tudnám ezt bámulni.
Gyönyörű, nem?
Én is mindenfelé megyek, ahogy te is.
De ide mindig szeretek hazajönni.
Kapcsolatba lépni a hellyel.
Hűnek maradni önmagadhoz.
Ezt kell megtanulnunk.
Ha magaddal nem vagy őszinte, akkor kivel leszel az?
Még mindig vannak itt nyulak?
Nyulak, kenguruk, minden.
-Kenguruk? -Rengeteg.
-Mind erre laknak, öcsi. -Kenguruk?
Minden ünnepkor, és minden hétvégén, amikor nem fociztam, itt voltunk.
És már hiányzott, mert egy ideje nem jártam erre.
Mert az élet egy másik útra terel,
amikor a saját családodra vigyázol.
Elmagyarázni valakinek, aki nem őslakos,
hogy miért különleges nekem ez a hely,
az...
A népem annyi éven át vadászott és gyűjtögetett itt.
Erről van szó, öcsi.
Sétáljunk el arra!
Nézd azt a homokos partot!
-Ez az illat. -Hiányzott, mi?
-Bondiban érzed ezt? -Jó neked.
Egy dolgot tudni kell Point Pearce-ről,
nem számít, hol vagy,
ez a hely mindig az otthonod lesz, és bármikor visszajöhetsz,
történjék bármi, beszélhetsz az emberekkel
arról, ami veled történik.
Mindig ott vannak.
-Csodás. -Ezt szagold meg!
Tudom, innen is érzem.
Carrie, a serpenyőbe tegyük a hagymát?
Ez az.
Nézd, hogy főz a nagyi!
Ott van!
Örülök, hogy eljöttél.
Muds bácsi!
Vigyázz az ujjadra!
Nem siettél.
Foglalj helyet, Muds bácsi!
Sosem fogok eltévedni.
Mindig tudni fogom, hova menjek, ha haza kell jutnom.
Elmentünk sétálni egyet, felmentünk a dombra.
-Igen? -Durva volt.
Szuper.
Látod azt a fekete foltot? A homokfoltot?
Látod azt a fekete részt a túloldalán?
Egyszer egy nap alatt 13 rákot fogtam ott.
Most az egész feldereng...
Két világban élsz.
A fehérek világában és egy őslakos közösségben,
gondoskodsz róla, hogy a kultúra erős maradjon.
Profi győzelem egy profi csapattól.
A Swans megteszi, amit kell.
A sport mindenhez eszköz volt a népünknek.
Egészségügy, oktatás, munkahelyek.
-Remek meccs. Király volt. -Tedd le a lábad!
Ami a rasszizmus-edukációt illeti,
a sport az, aminek vezető szerep jutott.
Nem veszem félvállról a munkámat visszavonult játékosként,
aki 300 meccset játszott, és a Swans igazgatóságában ül.
-Láttalak játszani sok éve. -Régen volt már.
Igen, tudom.
Igazi kitüntetésként viselem.
Büszke vagyok arra, amit sikerült elérnem.
POINT PEARCE ŐSLAKOS ISKOLA
Ezért azt gondolom, hogy visszaadni valamit a közösségnek...
az őslakosok ezt teszik. Benne van a DNS-ünkben.
A GO Alapítvány fontos része az életünknek.
Meglátogattunk közösségeket, iskolákat,
beszéltünk az oktatásról, az egészséges életmódról, és hogy
hallgassatok az anyátokra.
Ne feledjétek, honnan jöttetek!
Ha nem tudod, honnan jöttél, azt se tudod, hova tartasz.
Három gól Michael O'Loughlinnak!
Mind a második félidőben!
Nála nagyobb játékos nincs!
Éltet a remény. Hiszek az emberekben.
Hiszek az országunkban.
De több embernek kell csatlakoznia a harchoz.
Több ember hangja kell.
Legyen hangunk!
Senki nem tud annyit az őslakosokról, mint az őslakosok.
Akarjuk a tiszteletet, és követeljük is!
A feliratot fordította: Bozó Ádám
Kreatív supervisor: Hegyi Júlia