Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
TIE SULJETTU
WILMINGTON, POHJOIS-CAROLINA 2018
Nämä ovat väestönsuojia.
Nämä ovat naapurustoja.
Nämä ovat pelastustyöntekijöitä.
Nämä ovat kansalliskaartia. Kaikki tarvitsevat ruokaa.
Meillä on suunnitelma.
Emme vain ruoki ihmisiä. Luomme järjestelmiä.
Se on eri asia.
Mikä nimesi on?
Olen José.
Entä sukunimi.
- José. - José!
Mikä se oikeasti on?
Andrés.
Ruokimme ihmisiä ja luomme järjestelmiä. Niinkö sanoit?
Niin.
Pidän siitä.
Ilman järjestelmiä emme pysty huolehtimaan ihmisistä.
Mikä nimikkeesi on?
Ei minulla ole sellaista.
Suurin haaste on hajanaisuus.
Punainen Risti on tavoittamattomissa.
He eivät pysty tekemään mitään.
Vaikka emme saisi toimituksia,
voimme tehdä 150 000 ateriaa.
Hyvä.
Varmistakaa, että kaikkiin tulee 40.
Se on tärkeää. Kukaan ei saa jäädä ruoatta.
Hei!
- Moneenko suojaan viette? - Kolmeen.
Sitten tämä menee oikein.
Yksi, kaksi, kolme.
Vedentaso on korkea. Katsokaa vaikka.
Tämä on ainoa keino kuljettaa ruokaa.
Kyydissä on noin 1 000 ateriaa.
Onneksi on tämä auto.
Varovaisesti.
Varokaa!
- Hyvin se sujuu. - Valmiina.
- Olkaa valmiina. - Ollaan.
Pysytkö tyynenä?
Pysyn.
Varovaisesti.
- Varokaa. - Selvä.
Jos auto kaatuu, hypätään kyydistä.
Selvä.
Auto on vahvaa tekoa, mutta ollaan varuillamme.
Toimitaan viisaasti.
Osaammeko kaikki uida?
- Minä osaan. - Kyllä.
Minäkin osaan.
Meillä on täällä ruokaa.
Toivottavasti saamme ihmisiä ruokittua ja pysymme itsekin turvassa.
Mitä me -
teemme ruoan kanssa?
Emme paljoakaan.
Yritämmekö vielä?
Emme nyt.
Hyvä on.
Lähdetään.
Rakastan sanaa "kokki", koska espanjaksi se on -
"cocinero".
Minusta se on romanttista.
PERUSTAJA, WCK
Cocinero on hellan ja tulen äärellä.
Joskus hän polttaa itsensä -
ja tuntee liekin.
Kaikki alkaa padasta.
Pataan menee vesi ja ainekset.
Rakkaus, aika ja lämpö -
tuottavat lopulta -
aterian.
Meriahvenesta tuli -
portugalin-mosambikin-espanjan-katalonian- englannin-amerikanpataa!
Tännepäin, Jason.
Tällä tavoin katalaanimatruusit kokkaavat keskellä merta.
Siksi minä olen "kokki".
Olen kokki, en "keittiömestari".
Tiimissäni on paljon ihmisiä, joille keittiömestarius sopii paremmin.
He hoitavat keittiötä paremmin.
World Central Kitchen on pata,
joka ruokkii maailman.
Näen mahdollisuuksia siellä, missä muut näkevät kaaosta.
Se sujuu minulta. Löydän isot ongelmat,
ymmärrän ongelmakohdat ja keksin yksinkertaiset ratkaisut.
Ruokalautanen kelpaa kaikille.
Miksi emme siis kokkaisi toisillemme?
Siksi kokkina olo on kunniakkain rooli, jonka voin itselleni antaa.
Laitan ruokaa ja ruokin.
Kaunista.
Katsokaa ruskistusta.
Juusto on hieman sulanut.
Näin tehtiin nopea, helppo, mahtava ja uniikki tapas.
Saavuin Washingtoniin vuonna 1993.
Olin 23 tai 24.
Onnistuin luomaan Amerikan suosituimman -
tapasravintolan.
Moni haastoi minut.
Epäiltiin, sovinko paikan keittiömestariksi.
Totta puhuen en varmaankaan sopinut.
Olin 23. Mitä ihmettä?
Ajatellaan tapaspaikkaa.
JOSÉN VAIMO
Siinä iässä luulee tietävänsä kaiken.
Onnistuisiko se?
José oli nuori mutta oli työskennellyt El Bullissa -
ja muissa Espanjan tasokkaissa ravintoloissa.
Eräs hänen suurimmista innoittajistaan oli Ferran.
PÄÄKOKKI, EL BULLI
Tavanomaisten ruoanlaittotapojen lisäksi -
Ferran kehitti omia tekniikoita.
Elin hetkessä, jossa luotiin jotain upeaa.
Aluillaan oli uusi universumi.
Minulle ravintolan omistaminen ei ollut kohtaloa -
vaan itseni kehittämistä.
Intohimoa riitti yhtä kaikki.
Monet Washingtonin toimipisteellä -
näkivät Josén nousukkaana.
"Kuka tuo espanjalainen on?"
José oli kunnianhimoinen ja menestyi.
Hän kasvoi jopa liian suureksi silloiseen asemaansa.
Siispä päätimme kirjoittaa Josésta kirjan.
Espanjalaista ruoanlaittoa ei edustettu.
KIRJAILIJA JA TOIMITTAJA
José sai ryhtyä hra Espanjaksi.
Mikä on tapas? Mistä on kyse?
- No… - Ovatko nämä alkupaloja?
Tapakset ovat pieniä aterioita.
Tässä.
Josén tavoite oli esitellä espanjalaista ruokaa.
Tavoite oli osa suurempaa suunnitelmaa.
Ehkä ruokaakin enemmän José pisti peliin itsensä.
Tapaskokemus oli kuin Josén sielu.
Hän jakaa mielellään kaiken.
Hän jakaa ruoan ja kokemukset.
Yhteisöllisyyden tunne on hänelle tärkeä.
Kuvittele! Maku räjähtää suussasi.
- Aivan! Suussani räjähtää kohta. - Maista!
Varmaankin huomaatte, että en pidä intoilusta.
- Kokki José Andrés… - Kokit voi nähdä julkimoina.
Ajatus oli jossain vaiheessa uusi.
José sattui pääsemään siihen asemaan.
Julkkiskokit ovat…
WASHINGTON POSTIN RUOKAKIRJOITTAJA
…vaihtelevissa määrin egomaanisia.
Olen José Andrés. Tämä on Made in Spain.
Josésta tuli tuotemerkki.
José johtaa yhtiötä.
Jopas nyt! Katsokaa tätä.
Tapahtui merkittävä käänne.
Kävimme aina Dupont Circlen maatilatorilla.
JOSÉN TYTÄR
Eräänä sunnuntaina -
torin ihmiset alkoivat pysäytellä isää kadulla.
"José Andrés! Saammeko kuvan?" he sanoivat.
Olin jokseenkin vihainen. "Hän on minun!" ajattelin.
"Miksi kaikki yhtäkkiä haluavat kuvan isästä?"
- Syötkö paellan, Inés? - Syön.
Kokonaanko? Jätäthän minulle vähän?
Puhuimme asiasta. Sanoimme:
"TV:ssä olo ei tee sinua onnelliseksi."
Kimppuuni käydään kaikista suunnista.
Josélla oli kuitenkin sanottavaa.
Hän käytti kuuluisuutta siihen.
Mielestäni ammatissani -
ei vaikuteta tarpeeksi siihen,
miten ruokimme ihmiskuntaa.
HAITI, MAANJÄRISTYS 2010
Kaikkien elämässä tulee hetki,
jolloin saa puhelun.
Sitä ei tiedä, keneltä puhelu tulee -
tai mistä se tulee.
Jonain päivänä se kuitenkin tulee.
Maanjäristys iski Haitiin.
Olin lomailemassa Caymansaarilla.
Oloni oli voimaton. Olin lähellä mutta silti liian kaukana.
Kun näimme kuvat tuhosta, sanoimme: "Mennään."
En oikeastaan ajatellut, että menen auttamaan.
Ajattelin, että menen oppimaan.
Tarvitsemme apua.
Ei ole ruokaa eikä vettä. Meillä ei ole mitään.
Kaupunki oli pimeä öisin.
Ketään ei ollut liikkeellä. Moni oli pakolaisleirillä.
Olimme väestönsuojassa Port-au-Princen laitamilla.
Siellä oli noin 250 ihmistä.
Aloin valmistaa papumuhennosta.
Moni leirin naisista auttoi minua.
He kuorivat perunoita ja sipuleita.
Näin heidän auttavan.
He hymyilivät ystävällisesti.
He katsoivat minua kertoakseen,
että arvostivat tekemääni työtä.
Valmistin heille ruokaa päivittäin,
mutta he eivät olleet tottuneet syömään mustapapuja siten.
Yllätyksekseni ajattelin:
"Mutta minähän teen maailman parhaita papuja."
"Olenhan sentään José Andrés."
"Minulla oli TV-show Espanjassa ja Amerikassa on ravintoloita."
Kuuntelin naisia silti.
Heidän sekä suuren huhmaren ja survimen avulla -
saimme aikaan samettisen pehmeän papupyreen,
joka oli heidän mieleensä.
Josén ego koki kolauksen,
mutta hän ymmärsi, että ihmisiä on kunnioitettava.
Ruoassa tärkeää on yhteisöllisyys. Oma tapa on tärkeä.
Tärkeää ei ole se, miten joku valkoinen pelastaja ruoan haluaa tehdä.
Se kokemus muutti World Central Kitcheniä.
Jatkossa toimittiin uudella tavalla.
Naiset näyttivät minulle,
miten World Central Kitchenin tuli edetä.
Tähän päivään saakka, kun matkaamme kaukaisiin paikkoihin,
varmistamme ruon valmistuvan tavalla, jota paikalliset rakastavat.
Minulle oli selvää, että halusin luoda järjestön,
joka pystyy reagoimaan tilanteisiin,
joissa ihmisten elämä on koetuksella.
Olemme paikalla ja tuomme ruokaa sekä vettä.
Muutaman vuoden aikana näytän,
että tätä apua tarvitaan eikä sitä silti tarjota.
Tehtävämme on yksinkertainen.
Varmistamme, että ruoka muuttaa maailmaa.
Meiltä loppuu ruoka ja vesi.
- Kaikki järjestyy. - Sääli, Puerto Rico.
Annatte budjetillemme melko kolauksen.
Ihmiset ovat hädissään ja joutuvat kerjäämään.
9 500 KONTTIA JUMISSA SAN JUANISSA
He kaipaavat jumiin jääneitä tarvikkeita.
PUERTO RICO, MARIA-HURRIKAANI 2017
TARVITSEMME VETTÄ JA RUOKAA!
Puerto Rico toi ison muutoksen.
José sanoi: "Lähden viikoksi."
Hän otti repun.
En tiedä, miten he pääsivät perille.
Se oli ensimmäinen lento, joka hurrikaanin jälkeen laskeutui.
Nate Mook on kuin pyhimykseni.
HALUAMME RUOKKIA TEIDÄT!
Soitin hänelle kolme tuntia ennen koneen nousua.
Kerroin lähteväni. Kolmen tunnin päästä Nate oli vieressäni.
Laskeutuessamme hurrikaanista oli kulunut kolme päivää.
Emme tienneet, mitä odottaa.
Pakkasimme vaatteita kolmeksi päiväksi.
Luulimme viipyvämme pari päivää.
Auttaisimme vähäsen.
Mutta…
TJ, WCK
…laskeuduttuamme näimme katastrofin.
Tuho vaikutti koko saareen.
Se ei vaikuttanut vain päiviä. Se vaikutti kuukausia.
Saarella oli logistisia ongelmia.
Puerto Ricon kaltaisessa paikassa…
AMERIKAN PUNAINEN RISTI
…resurssien kuljetus on hankalaa.
Monille Puerto Rico on yhtä kuin San Juan.
He eivät välttämättä ole nähneet saaren muita osia.
He eivät ole käyneet syrjäalueilla.
Maasto on vaikeakulkuista.
Hurrikaanin takia vaikeakulkuisuus paheni.
Pääsimme kokouspaikalle.
Siellä etsimme oikeat ihmiset ja verkostoiduimme.
Meidät kutsuttiin kokoukseen, jonka lopuksi puhuttiin polttoaineesta.
Kaikki panikoivat, koska saarella uhkasi tulla pula -
polttoaineesta.
Sanoimme: "Vai niin. Se on tärkeää,
mutta entä ruoka?"
Ruoasta tulee helposti jälkiajatus.
Paikalle tuotiin valmisaterioita. Ne olivat armeijan muonaa.
Ruoka oli pitkään säilyvää ja tiiviisti pakattua.
Sitä armeija saa mukaansa, kun lähtee konfliktialueille.
Ikävä kyllä se on normi useissa hätätilanteissa.
Ruoka ei ole kovin maittavaa.
Tuo lusikka, poika.
Soitin vaimolleni keskiviikkona ja sanoin:
"En taida palata kotiin."
Pelastusarmeija pyysi minua ruoka-avuksi.
Punaisella Ristillä ei ollut keittiötä.
Kysyin kaikilta:
"Mitä aiotte tarjota ruoaksi?"
He sanoivat: "Meillä on suunnitelma, José."
Ajattelin, että: "Hyvä on,
mutta täällä on kaksi miljoonaa nälkäistä juuri nyt."
Ruoka on yksinkertainen asia. Tehtävä on selvä.
Ihmisillä on nälkä. Laitetaan ruokaa ja ruokitaan heidät.
Siinä se. Ei tarvita mutkikasta suunnitelmaa.
Teimme, mitä kokit tekevät. Aloitimme jostakin.
Menimme ruokatarvikkeiden toimittajan luo.
Ostimme ruokaa.
Aloitimme pienesti. Valmistimme kerralla kymmeniä aterioita tai joskus satakin.
Aloimme koostaa tiimiä.
Toiminta kasvoi vähitellen. Teimme voileipiä ja paellaa.
Hankimme toisen keittiön, ja teimme puertoricolaisia ruokia.
Näin ruokimme -
yli puoli miljoonaa ihmistä päivittäin.
Avaamme uudet keittiöt Mayagüeziin ja Aguadillaan.
Avaamme Manatiinkin toisen.
Poncen keittiö aukeaa huomenna.
José tunsi ihmisiä. Hän tunsi Puerto Ricon kokkeja -
ja verkostoitui. Uudet tututkin tunsivat ihmisiä.
Kriisin aikaan kutsutaan ammattilaiset.
Kun on lääketieteellinen kriisi, kutsutaan lääkäreitä.
Kukaan ei kutsunut kokkeja tai keittiömestareita,
kun ihmisillä oli nälkä.
He tekevät hyvää riisiä ja rapuja.
Tämä on yksi suosikkipaikoistani.
Jos ruokittavana on 10 000 ihmistä mutta vallitsee tuho,
on hankalaa edetä.
Ainesosat ja keittiö puuttuvat.
Jos lähistöllä kuitenkin on nainen, joka tekee tamaleja,
eikö silloin kannata lähestyä häntä ja kysyä:
"Voitko tehdä 10 000 tamalea?"
Paikallisyrityksen toiminnan tukeminen kehittää paikallista taloutta.
Maria-hurrikaanin jälkeen aioimme lähteä Puerto Ricosta.
Tilanne huolestutti meitä.
Tapahtumien vuoksi jouduimme lopettamaan yrityksemme.
Puerto Rico oli kuin kolmas maa.
OMISTAJAT, YUMMY DUMPLINGS -RUOKAREKKA
Meitä kohtasi näky, jollaisen näkee TV:stä.
Olimme osa sitä, ja meitä pelotti.
Olimme epätoivoisia.
Halusimme vain lähteä.
Sitten José Andrés saapui. Hän kirjoitti seinällä olevaan paperiin,
mitä tekisimme seuraavaksi.
- José puhui… - Suunnitelmasta.
Hän suunnitteli 10 000–100 000 aterian valmistusta -
puertoricolaisille. Ajattelimme, että José on sekaisin.
World Central Kitchenin alkoi -
ongelmanratkaisusta.
Kustannustapa löytyisi myöhemmin.
Kehitimme järjestelmää tilanteen ratkaisemiseksi.
Kulutimme satoja tuhansia päivittäin,
vaikka pankissa ei ollut dollariakaan.
Toin mukanani 10 000 dollaria käteistä ja luottokortit.
Avasin tilin muutamaan paikkaan.
José osti asioita omalla luotollaan.
Hänellä ei ollut varoja operaatioon.
Kun valmistaa 10 000 tai 100 000 ateriaa päivittäin,
rahaa kuluu.
Minä autoin tuonnin kanssa.
Yhtenä päivänä ostin hedelmiä 70 000 dollarilla.
Se pisti miettimään.
"Käytinkö vuoden palkan hedelmiin?"
Olemme keränneet varoja.
Olemme saaneet tukea ystäviltä ja perheiltä.
PUHELU PUNAISEN RISTIN KANSSA
Miljoona ateriaa on aito asia. Kulunut raha on aitoa.
Aioin kysyä johtajaltanne, voisitteko mitenkään -
katastrofitilanteiden isoveljenä -
auttaa meitä taloudellisesti.
Pienikin apu auttaisi.
Olemme työskennelleet Amerikan puolesta.
Tarkistin etukäteen -
taloudellisen puolen asioita.
Halusin varmistaa, mitä voisimme tarjota.
Sanon suoraan, keittiömestari.
Rahankeräys ei ole tuottanut erityisen hyvin.
He sanoivat selvästi, että eivät voi auttaa,
koska Puerto Rico ei tuonut heille tarpeeksi rahaa.
Isokaan järjestö ei voinut auttaa meitä.
Osittain se johtuu siitäkin, miten suojelemme ihmisiä,
joita katastrofi kohtaa. Rakennamme suojamuurin,
koska moni saattaa saapua paikalle -
pahoin aikein.
#PUERTO RICON KOKIT
Minun oli näytettävä vahvalta väkeni puolesta.
Samaan aikaan olin heikko ja pelkäsin.
Ajattelin,
että miten järjestämme asian?
Syntyy aina jännitteitä,
kun toimitaan ryhmänä ihmisten hyväksi.
Emme ehkä ehdi ajoissa tai ole tarpeeksi hyviä.
Voisimme pärjätä paremminkin.
Siihen José pyrki.
Hän pyrkii aina parempaan.
José puuttuu ongelmakohtiin.
Hän ei tee sitä syyttääkseen toisia. Hän tekee sen korostaakseen -
mahdollisuuksia.
Rahani eivät riitä.
FEMA aikoo auttaa, mutta he ovat hyvin hitaita.
Pyydän lisää luottoa,
mutta luotollani on jo miljoona, jota minulla ei ole.
José rasittui henkisesti ja fyysisesti.
Muistan, kun hän murtui.
José ei enää jaksanut pysyä kasassa.
Se oli sydäntä särkevää. José teki niin paljon,
mutta tunsi, ettei sekään riitä.
Kehotin häntä pitämään taukoa.
Sanoin: "Tarvitset unta. Käy perheesi luona."
José tarvitsi vähintäänkin välipäivän.
José palasi luoksemme…
JOSÈN TYTÄR
…mennäkseen lääkäriin.
Palatessaan Josélla oli nestehukka. Hän oli väsynyt.
Se oli epätyypillistä.
Josén silmistä näki,
että hänen mielensä oli muualla.
Äiti aneli, että José jäisi vielä hetkeksi.
Hän halusi, että José ehtisi palautua. Isä unohtaa huolehtia itsestään.
Olin huolissani lähdöstä.
JOSÉN TYTÄR
Isän tuntien -
hän voisi tehdä vaikka mitä hullua.
Silta.
Pysähdytään.
Menen ylös.
Jos en palaa, lähtekää ilman minua.
Sanon hänelle aina:
"Miksi ryhdyit sankariksi?"
"Miksi sinun on autettava kaikkia?"
4 000 riisiä…
Kun isä oli siellä,
emme välttämättä puhuneet päiväkausiin.
Yhteys ei aina ollut hyvä.
Isä oli myös kiireinen. Näimme häntä uutisissa.
Isä saattoi myös twiitata. Siitä tiesi, että hän oli kunnossa.
Hankimme nuorempana Twitter-tilit vain seurataksemme häntä.
Me ruokimme saaren, hra presidentti.
Hallinnolliset taakat on asetettava syrjään.
Oli ongelmallista nähdä presidentin heittävän käsipaperia.
Pienikin apu auttaa,
mutta hätäapu ei voi perustua -
pelkkään tähteiden viskelyyn.
Se ei ole hätäapua.
Jos ihmiset eivät voi lähteä kodeistaan,
apu on vietävä perille asti.
Olet siis tuonut ruokaa viisi viikkoa.
Niin.
Olen tuonut yhteisölle ruokaa alusta alkaen.
- Hyvää syntymäpäivää. - Kiitos.
Hän on 90-vuotias veteraani.
Tunnemme tuhansia heidänlaisiaan.
Toimitamme ruokaa henkilökohtaisesti.
1 000 aterian toimittaminen päivittäin -
ei tarkoita pelkkää viskelyä.
Lähetit menevät ovelle asti -
aterioita toimittaessaan.
Se on oikeaa apua.
José on käytännöllinen kaveri.
Hänellä on isoja unelmia ja visio,
mutta ne perustuvat aitoihin mahdollisuuksiin.
Tavoitteet eivät ole suuruudenhulluja.
Ne ovat järkeviä.
Tapaus oli kaoottinen, mutta uskoimme pärjäävämme.
Päätimme auttaa.
Vuokraisäntäni sanoi, että José Andrés tulee Puerto Ricoon.
José halusi rakentaa jonkinlaisen keittiön.
OMISTAJA, PEKO PEKO -RUOKAREKKA
Se oli hyvä uutinen.
On uusi päivä.
Kokkaamme mahdollisimman monelle.
Sanoin kaikille ruokarekkatutuilleni,
että kun Puerto Ricossa tapahtuu jotain pahaa,
me olemme keittiöarmeija.
Tämä on hieno hetki!
Ensimmäinen ruokarekka saapuu!
Toinenkin ruokarekka saapuu!
Kolmaskin ruokarekka on jo tullut!
Pelkästään ruokarekkojen avulla olemme tehneet 3 000 ateriaa.
Joséa aliarvioidaan.
Hän sai koulutusta vain 14-vuotiaaksi saakka.
Hänet nähdään vain isona espanjalaismiehenä,
joka on viihdyttävä ja hyvä ruoanlaittaja.
Joséa aliarvioidaan.
- 50 000 ateriaa! - He aliarvioivat ratkaisujen suuruutta.
Me toimitamme!
He aliarvioivat Josén kykyä löytää oikeat ihmiset.
José saa asiat toimimaan. Hän ruokkii ihmiset.
Tänään kokkaamme urakalla.
Pannaan parastamme!
Kokkasimme tuhansille ihmisille.
Teimme historiaa.
- Auttoiko? - Tietysti 150 auttoi.
- Auttoi vai? - Kaikki tuli syötyä.
Sana ruoanlaitostamme levisi.
Yhtäkkiä Pelastusarmeija saapui.
He pyysivät ruokaa vanhainkoteihin ja sairaaloihin.
Meille soitettiin ja sanottiin, että potilaille ei ole ruokaa.
Se oli voimaannuttava hetki. Siitä ymmärsi,
että vaikka on kokematon,
voi hätäavun tarjoaminen -
sujua hyvin.
Sanoiko FEMA todella,
että tavoittelen hyötyä?
Sanoi.
Uskomatonta.
Alku vaati kovaa yrittämistä.
Ymmärsin, että järjestöäni ei tunnettu.
Sitten FEMA antoi World Central Kitchenille rahaa.
He tukivat työtämme.
Sitten paikallisuutisissa sanottiin…
MILJOONASOPIMUS VIREILLÄ
…että José Andrés meni Puerto Ricoon rikastuakseen.
Olen kuullut sinusta kovia sanoja.
Olet kuulemma huijari -
ja varas.
Tulit ansaitsemaan rahaa.
Operaatio tekee sinusta kuulemma miljonäärin.
Olen World Trade Kitchenin puheenjohtaja.
Järjestöni toiminnassa -
en ole laskuttanut muilta järjestöiltä penniäkään.
Kysymys on selvä.
Paljonko sopimuksen rahoista -
päätyy taskuusi?
Ei yhtään.
Taskuusiko?
Byrokratia turhautti Joséa.
Kolme tuhatta ihmistä kuoli. Se ei johtunut hurrikaanista,
vaan huonosti hoidetusta jatkosta.
Joséa epäiltiin. Se johtuu siitä,
että hän tuli muualta.
José ei edustanut hallitusta.
José ei harrastanut byrokratiaa.
Hän oli yksityisen sektorin yrittäjä.
Yrittäjänä on vain tehtävä se,
mitä asioiden edistäminen vaatii.
Se toimintamalli tilanteessa korostui.
Kun otan hotellissa illan päätteeksi romminaukun,
maksan siitä.
Kun poltan illan päätteeksi sikarin,
maksan siitä.
Oloni on samaan aikaan voimakas ja voimaton.
Tehtävää riittää mutta pystyminen on rajallista.
Amerikkalaisia joutuu menemään sänkyyn nälissään.
Joskus ihmiset kysyvät:
"Miten tulit tähän pisteeseen?"
Toisinaan vastaan seuraavaa:
"Vanhempieni ansiosta."
Äitini ja isäni olivat sairaanhoitajia.
He työskentelivät samassa sairaalassa.
Vietin paljon aikaa -
sairaalan käytävillä ja päivystyksessä.
Siellä näin -
hoitajien ja lääkärien antavat aina kaikkensa.
Näin heidän lukevan kirjaa pojalle, jonka perhe ei ollut läsnä.
Näin heidän kävelyttävän vanhaa naista,
jota kukaan muu ei auttanut, vaikka hän tarvitsi liikuntaa.
Näin pieniä myötätunnon eleitä.
Näin äitini ja isänikin tekevän niitä.
Isäni ruokki ihmisiä vapaapäivänään. Hän rakasti ruoanlaittoa.
Isäni opetti, että jos ihmisiä saapuu viime tipassa,
lisätään riisin määrää, jotta kaikki saavat syödä.
Suhteeni äitiin oli monimutkainen.
Äitini oli kiinnostava ja lempeä.
Hän oli valmis auttamaan kaikkia.
Välillä hän kuitenkin oli -
hyvin intensiivinen.
Vanhempana veljenä olo oli mutkikasta.
Minusta tuntui, että nuorempia veljiä on suojeltava.
Monimutkaisinta oli,
että kenties sen vuoksi keksin aina -
luovia keinoja olla poissa kotoa.
Ehkä voisin opiskella Barcelonassa, vaikka olin vasta 15- tai 16-vuotias.
Voisin ryhtyä töihin ansaitakseni rahaa.
Yhtä kaikki äitini oli ihana, ja kaipaan häntä.
Äiti oli myös sinnikäs, eikä hänelle kelvannut kieltävä vastaus.
Se taisi periytyä. Opin saman äidiltäni.
Isäni oli kiltti mies, joka rakasti kokata toisille.
Sen perin isältäni.
Haluan keskittyä hyviin piirteisiin,
jotka äidiltäni ja isältäni sain.
- Minne matka? - Nähdään.
- Lähden. Voit säästää sanasi. - Miksi?
- En tahdo kuulla. - En aio sanoa pahaa.
Tiedän. En välitä.
- Jäätkö kuitenkin kotiin? - Jään.
- Hyvä. - He haluavat tietää sinusta.
- Minusta tiedetään jo. - Nähdään.
Heippa.
Totta puhuen jo ennen kuin ystäväni tapaavat isääni,
pyydän heiltä anteeksi.
Kuka tietää, mitä isä keksii?
Hän on arvaamaton.
Hoida sinä appelsiinit!
José ei ole hiljaisimmasta päästä.
Se on selvä.
Laske astia pöydälle.
Haluaisimme, että José olisi -
tavallinen isä.
Ei hän kuitenkaan ole.
Se on vaatinut opettelua.
José on häpeilemättä oma itsensä.
Tässä sitä ollaan ruoanlaitossa kotona.
Ruokaa laittaessa loistamme yhdessä.
- Juuri niin. - Pum!
Pum.
Perheeni on elämäni.
Tuohon.
Tyttäreni ovat yhtäkkiä sen ikäisiä,
että valmistuvat vuoden päästä.
Näinkö viipaloi yliopistoa käyvä kokin tytär?
- En minä… - Katso.
En minä kokkikoulua käynyt.
Näin hoituu samalla manikyyri.
Ei hän käynyt kokkikoulua.
Olen huono opettaja. Siksi hän ei osaa.
Ainakin veitsi on omani.
Muistan yhä aromit,
jotka oman äitini keittiöstä leijailivat.
Muistan valmistuksen vaiheet.
Se on vaikuttanut suuresti tapaan, jolla näen ruoan.
Jos mustapippuria on, sitä laitetaan. Jos ei ole, ei laiteta.
En halua romantisoida asiaa. Isäni ja äitini kävivät töissä.
Tiedättekö, mitä teemme?
Joskus tehtiin nopeaa ruokaa, ja tarkoitus oli vain täyttää vatsat.
Prosessissa on silti rakkautta.
Isä, mitä odotat seuraavilta neljältä vuodelta?
Sitä iloa, jonka saan siitä,
että olet tyttäreni.
- Carlota. - Selvä.
Muistan, kun vaimoni kanssa -
saimme ensimmäisen tyttäremme Carlotan.
Se taisi olla ensimmäisiä kertoja, kun ymmärsin,
että en ollut oppinut olemaan aikuinen.
En ollut oppinut olemaan puoliso,
ja nyt olisi opittava olemaan isä.
Kyllä vain.
Jos vaimoni kaunis ääni ei olisi ohjannut minua,
olisin tuskin onnistunut isänä.
Vaikeinta minulle oli se, kun José oli poissa,
ja perherutiinien jatkaminen, kun hän palasi.
Jos lapset tappelivat, hän sanoi:
"Emmekö voi olla rauhassa?" Sanoin: "Tervetuloa elämään."
Äiti selvästi tuo kaiken yhteen.
Hän ohjaa isää, joka muutoin voi tehdä mitä sattuu.
Vaimoni otti minut ruoanlaittoni vuoksi.
Saa kertoa eteenpäin.
José taas otti minut reseptieni vuoksi.
Äidilläni on vakiovastaus,
jos meiltä kysyy, kuka kotona laittaa ruokaa.
Vastaus on, että isä kokkaa,
mutta äiti ruokkii perheen.
Ruoanlaittotaidostani saa kiittää vaimoani.
Kun huomautetaan meillä olevan kolme tyttöä,
vastaan: "Minulla on kolme tyttöä ja poika."
Osaan joskus olla kenkkuileva poika.
Vaimoni tosin pitää minut ruodussa.
OLEN RAKASTUNUT!
Toisinaan vaimoni katsoo minua hymyillen.
Toisinaan ilme on vakava ja sanoo: "Kuka luulet olevasi?"
Vaimoni rauhoittaa minut hetkessä.
Onneksi nauramme yhdessä.
Se on tärkeää.
Se pitää minut järjissäni.
Sanomme, että José tekee, mitä tahtoo,
koska minä teen, mitä tahdon. Hän palaa luokseni.
Hän etsii turvapaikkansa.
Paikka on aito ja se on luonani.
On sopeuduttava.
Reseptit eivät mene pieleen.
- Niistä tulee uusia versioita. - Pum!
Äidillä taitaa aina olla reppu valmiina isälle.
Ei voi tietää, mitä on seuraavaksi edessä.
Kuvat purkauksesta -
ovat apokalyptisiä. Guatemalan Fuego on purkautunut.
Evakuointi ja pelastustoimet on aloitettu.
Yli 3 000 ihmistä pakenee kodeistaan.
Kuolleita on ainakin 25.
Tilanne vaikuttaa kahteen miljoonaan ihmiseen.
Aiemmin eloisat alueet -
ovat tuhkan jähmettämät.
GUATEMALA, FUEGO-TULIVUORI 2018
Menemme Guatemalaan. Suuntaamme pohjoiseen.
- On mentävä tuonne. - Niin on.
- Sitten menemme tästä. - Yhteisö odottaa.
Lähdetään kello 6.30.
KOKKIAPU
Sam varmaankin järjestää asian.
- Kiitos, Sam. - Hän on mukana.
Hän auttaa meitä pari viikkoa.
Vain pari viikkoako?
No, on sekin jotain.
Kyse on siitä, mikä parantaa uhrien elämää.
Saavatko he vain papuleipiä?
Vai saavatko he tuoreen aterian, jossa on kanaa tai nautaa?
Saavatko he sekä proteiinia, tärkkelystä että vihanneksia?
Minne olemme menossa?
- Sivuovelle. - Nilkkaani osui.
- Mennään sivuovelle. - Selvä.
Näin se sujuu.
Ryhmä yhteen.
Missä tahansa kamppaillaan nälkää vastaan,
tulemme sinne.
- Kyllä. - Aivan.
Täytyy olla varovainen. Asetan itseni lisäksi -
teidätkin vaaraan.
Tehtävä voi epäonnistua,
mutta tämä on riskin arvoista.
- Eikö niin? - Juuri niin.
Yksi ihminen kuoli -
lähdettyään yksin autollaan.
- Hän meni vuorille… - Varoittamaan ihmisiä.
Sitten hän kuoli.
Hän sanoi: "Lähtekää! Tulivuori purkautuu."
Häntä luultiin hulluksi.
Kuten siinä sadussa.
- Eikö niin? - Niin.
- Missä? - Poika ja susi -sadussa.
Poika valehtelee jatkuvasti, että susi on tullut, vaikka niin ei ole.
Kun susi sitten tulee, poikaa ei uskota.
Ymmärrän minä englantia.
- Ei tarvitse selittää. - En tiedä onko…
- Tajuan. - Satu ei ehkä ole kansainvälinen.
Tiedän susijutun.
Suden haluaa tappaa, koska on nälkä.
Ei se noin mene.
- Ei tarina noin mene. - Anteeksi. Tiedän kyllä.
Kukaan, joka työskentelee WCK:n hätäavussa,
tuskin ajatteli päätyvänsä meille.
Me emme valitse heitä.
Olosuhteet valitsevat heidät.
Moni luulee,
että työskentely vaaratilanteissa -
edellyttää pelkäämättömyyttä tai uhkarohkeutta.
- Tuolla on iso kivi. - Niin on.
Jos ei halua ottaa riskejä, voi jäädä kotiin.
Sekin voi olla hyvä.
Itse näen tämän laskelmoituna riskinä.
Mietimme, mitä voimme saada aikaan -
toisten ihmisten hyväksi asettamalla itsemmekin vaaraan.
Tämä on tuhkaa. Ei tämä ole pilvi tai sumua.
Työ voi olla yksinäistä.
On vaikeaa ylläpitää suhdetta,
kun ei ole tietoa menemisistä.
Useimmat ihmiset, edes ystävät kotipuolessa,
eivät oikein ymmärrä tätä, vaikka olisivat vanhoja tuttuja.
Kun olin 11-vuotias…
HÄTÄAVUN JÄRJESTÄJÄ, WCK
…vanhin veljeni oli 15-vuotias.
Hän kuoli pelastaessaan minua auto-onnettomuudesta.
Se järkytti minua lapsena.
Ajattelin aina haluavani -
tatuoinnin tai muun tavan muistaa hänet.
Lopulta löysin vastauksen. Se on "kiitos".
Mitä muuta voi sanoa?
KIITOS
Tatuointi muistuttaa minua olemaan kiitollinen.
Tavoitteeni on yksinkertainen. Kuinka voin auttaa yhteisöjä?
Emme voi vain ajatella, että jaamme ruokaa ilmaiseksi.
On luotava järjestelmiä.
Ihmisten on ryhdyttävä toimeen -
ja huolehdittava itsestään.
Tämä yhteisö -
on antanut minulle tärkeän opin.
Ceylán on syrjäalue Guatemalassa.
Se sijaitsee viiden kilometrin päässä tulivuoren huipusta.
Yhteisö voi olla vaatimaton,
mutta kaikki toivat omat astiansa.
Kaikki toivat omat aterimensa. Tässä on kaikki syntynyt roska.
Näin ruoka-apua tulisi toimittaa.
Emme voi jakaa ruokaa luoden samalla lisää roskaa -
ja jätettä.
Adios, señoras.
Järjestimme ihmisille keittiön.
He voivat jatkaa yhteisön ruokkimista. Heitä on noin 1 200.
Tässä on hyvä.
Tulevia katastrofeja varten -
heillä on ruokaa, puhdasta vettä,
sähköt ja viestiyhteys.
Enimmäkseen, etenkin luonnonkatastrofien jälkeen,
ihmiset eivät halua kerjätä.
On kuitenkin tehtävä vaihtokauppaa.
Tavallaan ihmisten on luovuttava ylpeydestään -
vastaanottaakseen apua.
Se on mietityttänyt minua.
Kuinka ihmisiä voi auttaa olemaan omia itsejään?
Entä miten asia toteutetaan?
Kyse on ihmisyydestä.
Lopulta on ajateltava sitäkin, miltä avun tarjoaminen tuntuu -
avunsaajasta itsestään.
Miten vaihtokauppa sujuu ilman tarvetta luopua omasta arvokkuudesta?
Kun valkoinen mies -
voimineen ja järjestöineen lähtee,
on varmistettava, että aikaansaatu edistys -
jatkaa elämäänsä. Se on unelmani.
Jos autatte meitä -
lähtemään valmistamaan 3 000 päivittäistä ateriaa…
PERUSTAJA, DC CENTRAL KITCHEN
…ja olette valmiita oppimaan ja tekemään työtä, järjestämme sen.
Kun olin 24-vuotias,
tein vapaaehtoistyötä DC Central Kitchenissä.
Aloin työskennellä ex-vankien -
sekä kodittomien kanssa.
Yhtäkkiä kaikilla oli koti, johon kuulua.
Robert Egger huomasi, että ruokajäte on myös ongelma.
Päätimme tuoda takaisin keittiöön ruoan,
joka oli jäänyt koskematta. Pakkaisimme sen uudestaan,
ja jakaisimme tarvitseville -
Washingtonin alueella.
Joka vuosi 5 000 ihmistä käärii täällä hihansa -
auttaakseen yhteisöään.
Ihmiset, kuten José Andrés, ovat esimerkillisiä kokkeja.
Onko hän paikalla?
Tulehan tänne, José.
Ovi aukesi, ja sisään astui José. Se herätti keskustelua.
Työhön kouluttaminen oli Josélle uutta.
Ajatus siitä, että opettaisi ihmisille ruoanlaittoa,
kuulosti hänestä hyvältä.
Jokaisen täällä olevan on saatava vieressään istuvan kunnioitus.
Ilman kunnioitusta ei ole mitään.
Se on DC Central Kitchenin motto!
Robert Egger antoi minulle opin, jonka ymmärtämiseen meni vuosia.
Hän näytti, että hyväntekeväisyydessä näyttää olevan kyse -
hyväntekijän sovittamisesta,
mutta oikeasti kyse on avunsaajan vapaudesta.
Annamme itsestämme liikaa vain saadaksemme hyvän olon.
Emme tee tarpeeksi varmistaaksemme,
että ratkaisemme ihmisten ongelmia pysyvästi.
RUOKITAAN KAUPUNGIN SIELU
José oli yllättäjä.
Häntä ei osattu odottaa.
José tuli kulinaariseen maailmaan -
ja muutti sitä molekyyligastronomiallaan -
sekä muilla asioilla, joihin muut kokit eivät olleet ryhtyneet.
Tänään tartumme yhteen niistä asioista.
Tuotamme suuria makuelämyksiä pienimmällä mahdollisella määrällä ruokaa.
José jatkoi uusien asioiden parissa.
Se yllätti kaikki.
Kohtalomme ei ole vain luoda upeita ravintoloita -
upeine ruokineen. Kohtalomme on -
korjata ongelmia, joissa ruoka on osallisena.
José Andrés on yksi Amerikan suosikkikokeista -
ravintolaimperiumeineen.
Ikuinen optimisti johtaa 27 ravintolaa,
joista kymmenen on Washingtonissa.
Nykyään hänet löytää useimmin tarjoamasta hätäapua -
luonnonkatastrofin jälkeen.
Hätäavun tarjoamisen on muututtava.
Ei seurata reseptiä.
Kun edetään ohjeen mukaan,
menetetään kyky olla luova.
Kokkaan aurinkovoimalla.
Voimme ruokkia kaikki missä tahansa ja milloin vain.
Mikä on päätavoitteesi?
Päätavoitteeni on, että kaikki me saamme…
Meidän tulee olla äänekkäitä.
Voimme näyttää hieman hulluiltakin.
Haluaisin olla osa järjestelmää,
joka lopettaa nälänhädän.
EROSSA MUTTA EI YKSIN
Omistat 30 ravintolaa. Sinulla on upea vaimo ja koti D.C.:ssä.
Mikä saa sinut pukemaan liivisi ja lähtemään katastrofialueille?
Kuten moni muukin, oloni on joskus jopa syyllinen.
Vähintä mitä voin tehdä, on auttaa, minkä voin.
José on kuuluisa kokki Amerikassa.
Moni sanoo, että kokin lisäksi -
José on myös hyväntekijä.
Hän ei valitse puolia.
Hän tuo ihmiset helposti yhteen.
Sitä tarvitaan. On näytettävä,
että menestys ja tinkimättömyys voivat kulkea rinnakkain.
Parempaa ruokaa en ole syönyt.
Tämä on upeaa. Kiitos. Gracias.
Kaikille asiakkaille on kelvannut.
BAHAMA, DORIAN-HURRIKAANI 2019
Haluan, että sataman viranomaiset saavat listamme -
eli tiedon autoista, polttoaineesta ja generaattoreista.
Aiommeko siis tehdä paellaa?
Järjestämme jakelupisteitä ja sellaista.
Tarvitaan propaania, polttoainetta ja autoja.
Onko jäätä?
Eräs paikka, jossa osaamisemme -
vuosien kokemusta myöten…
Entä lämmittimet?
…kantoi hedelmää, on Bahama.
Kuinkahan valmiina lentokenttä mahtaa olla?
Olemme seuranneet -
Dorian-hurrikaania viikon.
Puerto Ricon ryhmämme oli valmiina.
HÄTÄAVUN JÄRJESTÄJÄ, WCK
Toistaiseksi hurrikaani voimistuu.
Lähetimme tiimejä Floridaan.
Sitten hurrikaani voimistui ja vaihtoi suuntaa.
Näytti siltä, että hurrikaani lähestyy Bahamaa.
HÄTÄAVUN JÄRJESTÄJÄ, WCK
Tarvitaan lähemmäs 90 kiloa.
Olemme etelässä 129 kilometrin päässä.
Valmistaudumme Nassaussa.
Suunnittelemme logistiikkaa. Kuinka kuljetamme tavarat -
veneellä tai lentokoneella?
Emme tiedä, miten käy. On odotettava ja katsottava.
HÄTÄAVUN JÄRJESTÄJÄ, WCK
Olemme rajalla. Nämä tuulet osuivat tälle alueelle.
Valmistelemme asioita.
Tiimimme kuljettaa tavaraa -
Freeportiin heti, kun voi.
Hätätilanne kertoo itsestään erityisellä tavalla.
Sitä on vain kuunneltava.
Se onnistuu parhaiten jalat maassa.
Siten voi kuunnella tilannetta.
Voi kuunnella tuulta.
Voi kuunnella aaltoja.
Voi kuunnella ihmisiä.
Voi valmistautua.
Niin.
Mutta kukaan ei voi hallita luontoa.
Haluan kaikkien ymmärtävän,
että emme ole hurrikaanissa!
Olemme 145 kilometrin päässä.
Miettikää, millaista Abacossa on!
Hurrikaani on yksi suurimmista koskaan!
Rukoillaan parasta!
Onko tuulen nopeus edelleen 96 km/h?
On.
Meidän on soitettava ministerille -
lentoluvan saamiseksi.
Edetään varoen. He sanoivat, että saisimme luvan -
lähteä liikkeelle tänään kello kahdeksan.
Silloin on liian myöhäistä.
- Vai kello 20.00? - Niin he sanoivat.
Emme halua lähteä yöaikaan.
Niin, mutta siten meille sanottiin.
Miksi asetamme itsemme vaaraan,
vaikka meitä varoitellaan?
Lentäjä päättää, mikä on turvallista.
Tarvitsemme silti luvan.
- Tuommeko voileivät? - Kyllä. Auto tulee vastaan.
Suostutko lentämään ilman hallituksen lupaa?
Suostun. He ovat varmaan kiireisiä.
On helpompaa pyytää -
anteeksiantoa.
Voimmeko tuoda näitä sisään?
- Tuokaa vain. - Selvä.
Onko paha?
Käynkö raportoimassa? Jäätkö sinä?
Minä jään,
mutta toimi nopeasti.
Kuinka nopeasti?
Saat viisi minuuttia.
Tällaisessa tilanteessa -
on oltava erittäin kekseliäs.
Tilanne on erityisen haastava, koska olemme saarella.
Voiko hotellista hyödyntää mitään, kuten keittiötä?
- Mikään ei toimi. - Eikö mikään?
Meillä ei ole virtaa.
Generaattori on kyljellään.
Jos saatte generaattorin, voiko keittiö sitten toimia?
- Kyllä voi. - Liikettä.
Ruoantarve on kuulemma suuri.
Meillä on voileipiä ja hedelmiä.
Toimitamme ne ihmisille.
Varmistamme,
että saamme paikan ensimmäiselle keittiölle.
Muuten nälkäisiä tulee riittämään.
- Oletteko kunnossa? - Olemme.
Poikani on Freeportissa. En ole kuullut hänestä.
Hitsit.
Ruokimme kaikkia väestönsuojia -
niin kauan kuin on tarve.
Montako ihmistä täällä on?
- Reilut 300. - Reilut 300 vai?
Niin.
Joskus on vaikeaa järjestää heti lämpimiä aterioita.
Joku kuitenkin onnistuu nopeasti.
Ne ovat voileivät.
Ne tarjoavat nopean avun.
Tällä hetkellä meillä on noin 300 voileipää.
- Lisäksi on hedelmiä. - Selvä.
Helikopterit tuovat lisää.
Voileipä on lähes täydellinen -
valmisateria.
Voileipä ja hedelmät -
ovat hyvä yhdistelmä,
joka tarjoaa nopean avun.
Ainakin nälkäiset saavat syödäkseen.
Kiitos.
Tarkastamme keittiötä.
Ainoa ehjänä pysynyt keittiö Marsh Harborissa on hotellissa,
mutta keittiö oli jäänyt veden alle.
Täällä oli ravintolakin.
Se ei selvinnyt.
Keittiö kuitenkin selvisi, mikä on ihme.
Hella ja uuni löytyy. Yritämme saada ne toimimaan.
Tämä näyttää käyttökelpoiselta.
Perustammeko keittiön tänne vai Abacon hotelliin?
Päätös on tehtävä nopeasti.
Kaikki on keskitetty Nassauhin.
Kunnes saamme keittiön sinne,
on meidän tehtävä kaikki ateriat täällä.
Tiedät parhaiten, miten homma hoidetaan, Elsa.
Tässä on nuorempi jedi Karla.
Keittiössä saamme aikaan 10 000 ateriaa, mutta kuinka toimitamme ne?
Katsotaan, moniko laatikko täyttyy ja mahtuu helikopteriin.
Yksi, kaksi, kolme.
Jokainen tapaus on omanlaisensa.
Ne ovat aivan erilaisia.
Onko The Walking Dead tuttu sarja?
Tämä on kuin se.
Tämä on aavemaista. Sam kysyi, haluanko lähteä yksin.
VAPAAEHTOINEN, WCK
Kysyin: "Oikeastiko?"
Olen ollut mukana…
11:ssä tai 12 katastrofissa World Central Kitchenin kanssa.
Puolet ovat olleet tulipaloja.
Sitruunamehua.
Suolaa.
Olen pystyttänyt keittiöitä ja tarjonnut paljon aterioita.
Se pitää minut järjissäni.
Teen jotain enkä vain katso uutisia -
nähden tapausten kauheuden. Tällä tavoin voin auttaa.
Huomenna tulee myrsky.
- Kuulithan siitä? - Kuulin.
Monesti en näe ihmisiä itse. Teen vain ruokaa.
Tämä kerta on erilainen.
Pidän ihmisten tapaamisesta.
Jos Luoja suo,
minä elän.
- Toivotan onnea. - Kiitos.
Yritämme etsiä teidät huomennakin.
Älkää antako kenenkään päättää elämänne päätöksiä.
Dorian-hurrikaani tuli, mutta se ei päätä minun elämästäni.
VAPAAEHTOINEN, WCK
Hallitsen itse elämääni. Päätän itse teoistani.
- Siinä se on. - Tässä sitä on.
Menetin yrityksen,
mutta näen tämän uutena tilaisuutena.
Tämä mahdollistaa sisäisen muutoksen.
Miksi itkeä kaatunutta maitoa? Se on jo läikkynyt.
Hurrikaani tuli ja teki, mitä täytyi.
Nyt me teemme, mitä täytyy, jotta selviämme.
Oletteko valmiit? Yksi, kaksi, kolme.
- Varokaa jalkojanne. - Laskekaa hitaasti. Noin.
Keittiön saaminen toimintakuntoon näissä olosuhteissa.
Kun olemme eristyneellä saarella, on hyödynnettävä sitä,
mitä saarella on. Se on haastavaa, kuten aina.
Kaasua ei ole.
Putkissa saattaa olla ilmaa.
Haluat siis tavarat ulos.
Mitä teemme pöydille ja muulle?
- Onko valmista? Kolme. - Kolme.
Noin 450 kiloa riisiä.
- Riisiäkö? - Niin.
Tästä tulee pääkeittiö. Toimitamme ruokaa täältä.
Alejandro oli keittiömestarinamme.
HÄTÄAPUKOKKI, WCK
Häntä huolestutti keittiön puhtaus.
Mielestäni puhdistaminen olisi onnistunut.
Parin päivän päästä olisi tosin käynyt niin,
että kuolleet otukset olisivat alkaneet todella haista.
Hyvä on.
Keittiö on karmea.
Olette siis puhdistaneet sitä.
- Onnea yritykseen. - Hitsit.
Tämä oli pahempi.
Mitä sitten teemme?
Tämä on huono vaihtoehto.
Tämä on huono.
En syöttäisi perhettäni tällaisesta keittiöstä.
Ei tämä käy.
On löydettävä turvallisin mahdollinen paikka.
Emme voi viedä kaikkia kerralla, mutta veneet tulevat.
EPÄTOIVO KASVAA - SADAT ERISTYKSISSÄ BAHAMASSA
Marsh Harborissa on meneillään evakuointi.
Sadat ihmiset lähtevät hitaasti.
Katsokaa odottavia ihmisiä.
He ovat naisia ja lapsia.
- Seuratkaa naista! - Meillä on ruokaa.
Emme tiedä, kannattaako toimitus.
- En halua aiheuttaa kaaosta. - Anna viisi miestä mukaan.
- Minulla on pallo. - Vai niin.
Voinko vaihtaa sen syötävään?
Onhan meillä ruokaa, mutta…
Tiedän. Luin siitä.
Vaihtokauppa ei ole tarpeen.
Pidä pallo. Ota leipä.
Haluaisin juotavaa.
Seis!
Haluatteko luoda kaaosta?
Monenako vuonna tämä on sanottava?
Nyt kaikki tulevat tänne!
Tiedän.
Toimi sen mukaisesti!
Muodostamme jonon. Auttakaa siinä.
Siinä se.
Jaamme ruokaa, kunnes se loppuu.
- Voinko pyytää anteeksi? - Et.
Et minulta. Pyydä häneltä.
- Hän on ystäväni, kuin veljeni. - Eikä ole.
- Kerro, että olen pahoillani. - Tiedätkö, miksi harmistuin?
- En halua kuulla. - Kerro hänelle.
- Ei ole syytä huoleen. - Ei!
- Kerro, mitä tapahtui. - En halua kuulla.
Kerro hänelle, mitä tapahtui.
- En tahdo. - Taidat tietää.
Tiedäthän, mitä tällaisissa tilanteissa käy?
Jos ruokaa ei jaa järjestelmällisesti,
tiedätkö miten käy? Ihmiset voivat aiheuttaa ongelmia.
- Älä puhu. - Siksi harmistuin.
- Usko, kun sanon. - Uskon.
Varmaankin kuulit vastaukseni.
Kuulin.
Sille on syynsä. Olen nähnyt, miten käy.
- Tiedän. - Olemme yhtä mieltä.
En haluaisi käyttää sitä syynä.
Et tietenkään.
Samalla niin on kuitenkin tehtävä.
Joskus, kun näin käy ja ihmiset näkevät,
kaikki tulevat kerralla. Haitissa… Joskus käy niin.
Reaktiosi nähdessään -
ihmiset ajattelevat: "Tässä ei ole rakkautta."
Asia on päinvastoin.
- Selvä. - Hei sitten.
Kiitos, hra José.
Monet sanovat, että olen ankara. "José, olet ankara kaikille."
Haluaisin olla aina mukava.
"Hyvää työtä."
Anteeksi.
Jos ei tehdä hyvää, menee huonosti.
Ei se käy, kun väellä on nälkä ja jano.
Työ ei ole hyvää, jos emme tee parastamme.
Mitä muutakaan voin sanoa?
"Voisit sanoa sen mukavasti."
No, minäpä sanon mukavasti.
Emme saavuta potentiaalimme maksimia.
Entä mitä seuraavaksi?
Jos tulos paranee, hyvä.
Jos se ei yhäkään parane, joudun toistamaan samaa.
Muodostetaan jono.
Menoksi.
Käykö?
Hei, Sam. Miten sujuu?
Sano sinä. Mitä tarvitsemme?
Väkeämme on Abacossa, mutta sähköjä ei ole.
Vesi ei juokse eikä kylmäsäilöä ole.
Emme voi vain jättää ruokaa tänne.
Hän odotti. Odota sinäkin.
Kokit toimivat kaaoksessa. Tämä on heidän työtään.
En halua surkeaa paellaa. Olen kyllästynyt siihen.
Haluan mahtavia paelloja.
Jonkun muunkin on puututtava asioihin.
En jaksa olla ilkeä.
Ravintolan omistaminen voi tuntua järjestäytyneen kaaoksen omistamiselta.
Vaikka ruokalista ja kaikki muukin olisi valmiina,
monia asioita voi sattua.
Voi tulla kaaosta.
He täyttävät laatikoita.
Tarjoilija hämmentää asiakkaita.
Kokki voi unohtaa allergian.
Sanoin aamulla, että menemme tällä.
Olette tekin yksiä.
Keittiö valmistelee ravintola-alan ihmisiä -
sopeutumaan tilanteeseen.
Usein heille mukavinta on olla kaaoksen keskellä.
Katastrofeissa -
olosuhteet, paikat ja asioiden suhde muuttuu,
mutta kokit sopivat työhön täydellisesti.
Tämä on meille suuri haaste.
Uskon, että kokemuksemme riittää -
haasteen voittamiseen.
Valmistaudutaan lastaukseen.
Ruokaa lennätetään tänään.
Se on pidettävä kylmänä.
Saatte kontin käyttöönne.
Huomenna saatte kaksi lisää.
Hallitus toimitti kaksi 12-metristä konttia -
myrskyn jälkeisiksi ruumishuoneiksi.
Kylmätila on iso.
Onneksi he tarvitsivat vain yhtä.
Saimme käyttää toista, mutta konttia ei saanut siirtää.
- Tuodaan tänne mahdollisimman paljon. - Kyllä.
Sano, että ruokaa voi tuoda. Emme voi enää odottaa.
Saavuimme paikalle autolla.
Sam pysähtyi keskelle sotkuista tonttia.
"Perillä ollaan", hän sanoi.
"Niin missä?" kysyin.
URAKOITSIJA, WCK
"Tästä tulee keittiömme", hän sanoi.
Tarvitsemme tuon tuulettimen -
kärpästen karkottimeksi.
Järjestellään keittiötä näillä.
Tässä on uusia lukkoja ja avaimia.
Hyvä juttu.
- Hei, Kyle. - No?
Näetkö auton kyydissä olevat putkipihdit?
Se oli hullua. Elimme kuin cowboy-aikaa.
Olimme kuin lehmipoikia tai merirosvoja.
Toimimme siten ensimmäisen kuukauden ajan.
Entä jos käännät sen?
Meidän piti olla luovia.
Löysin ison teltan, joka oli tuhoutunut.
Kangas oli tosin kunnossa.
Loput rakennettiin sen pohjalta.
Yksi, kaksi, kolme!
Lämmintä ruokaa!
Saarivaltiossa -
kaikkien valtion ihmisten ruokkiminen -
on hankalaa heidän ollessaan eristyksissä.
Käytimme kaikkia keinoja.
Käytimme kaikenlaisia kulkuvälineitä sukellusvenettä lukuun ottamatta -
kuljettaaksemme ruokaa tarvitseville.
Erään sillan tuhoutuminen jätti eristyksiin Little Abacon,
jossa on noin 600 ihmistä.
Hankimme vesikelpoisen ajoneuvon ajaaksemme siitä,
mistä silta oli tuhoutunut.
Iloiset ilmeemme ison ja erikoisen kulkuneuvon kyydissä -
meidän edetessämme tiellä, jota kukaan muu ei ollut ajanut,
muutti asenteita.
Tilasitteko pizzaa?
Pizzaako? Kyllä, kiitos.
Olen vain pizzalähetti.
Kuinka pääsitte tänne?
Ajoneuvo kelluu.
Mitä tarvitsette?
Tarvitsemme kaikkea.
Joudumme jäämään joksikin aikaa. Etsimme apulaisia.
- Selvä. - Etsimme auttajia.
- Asutko täällä? - En. Asun Nassaussa.
Ihmiset haluavat auttaa yhteisöjään.
He pystyvät irtautumaan kriisistä -
voidakseen auttaa. Se ohjaa energian uuteen tarkoitukseen.
VAPAAEHTOINEN, WCK
Rakastan toimittamista.
Katsotaanpa.
Hei!
Myrskyn jälkeen ihmiset napostelivat.
He söivät sipsejä, nuudeleita ja sellaista.
Minulla on tänään omenoita.
Lämmin ateria on kuitenkin asia erikseen. Se on elämää.
Mikä nimesi on?
- Devin. - Tule tänne, Devin.
Tule juttelemaan.
Tällä hetkellä…
Olen itsekseni ilman perhettäni.
Tyttöystäväkään ei ole täällä.
Pärjään kyllä.
Oletko silti iloinen?
Niin minäkin.
- Menetin kaiken, mutta elän. - Elämä on.
- Saan ruokaa päivittäin. Töitäkin on. - Ja ruoka on ilmaista.
Parempaa ei ole. Ei ole laskujakaan.
- Totta. - Mikä siis huolettaisi?
Hei sitten, Devin. Annahan vielä hali.
- Kaikkea hyvää sinulle. - Kiitos ruoasta.
Hei!
Myrskyn jälkeen halusin auttaa.
Emme halunneet lähteä.
Kuulimme, että on evakuoitava.
Moni lähtikin.
- Otatteko ruokaa? - Minä sain tarjottimen käteeni.
Jaoin ruokaa hallituksen tiloissa.
Sitten halusin auttaa lisää.
Siten päädyin World Central Kitchenille.
Niin kävi.
Lämmintä ruokaa!
Kun näkee kanssamme työskentelevät ihmiset -
ja kaikki vapaaehtoiset…
Matka alkakoon!
Meillä on kana- ja vihannespastaa.
- Toivottavasti maistuu. - Kyllä.
…huomaa, mikä on meille yhteistä.
Empatia saa meidät toimimaan.
- Kiitos. - Olet iso kaveri. Annahan iso hali!
Niin olen.
Teen jotain hyödyllistä. Autan.
Se on hyvä tunne.
Meillä on empatiaa yltäkyllin.
- Kuinka voitte? - Se näkyy aina.
- Kuinka sujuu? Mukava nähdä. - Hyvinhän tässä. Olette ihania.
Käyköhän revitty kaali?
Se pitäisi viipaloida.
- Onko niin parempi? - On.
Jos se on perinteisempää, tehdään niin.
Pastor, tässä on José.
- Kokkiko? - Niin.
Vai hän se on.
- Luulin, että sinä. - José on tiskaaja.
Bahama on vahva.
Onnistuimme, koska kaikki World Trade Kitchenin työntekijät -
olivat mukana.
Hei, Rodrick!
Saitko tänään jo syötävää?
Osallistuimme hetkeen -
ja jaoimme vastuun auttaaksemme ihmisiä,
jotka unohdettaisiin.
Se on asiamme.
Se on meidän vastuumme.
Lähden nyt.
- Tee se! - Kyllä!
Palatkaa pian.
Olisi parempi saada työ loppuun päiväsaikaan,
mutta tärkeintä on saada ihmiset ruokittua.
Ruokimme kaikki, ketkä voimme.
Tänään on kaikki pelissä.
- Hyvää työtä. Pärjäät upeasti. - Kiitos.
Meillä on omenoita, vettä ja voileipiä.
- Koska lähdette? - Pärjäämme kyllä.
Jos haluatte jättää kulkupelin, se kelpaisi.
Tietty.
Olisiko vaihtokaupaksi mopoa paluumatkaa varten?
En näe tätä työnä. Tämä on kutsumus.
Niin.
Rakastan hymyäsi ihmisille. Rakastan nähdä vastarakkautta.
Sinä sisäistät World Central Kitchenin hengen.
- Kiitos. - Kiitos.
Olen Navajo Nationissa.
Olen Arizonassa.
Nytkö?
Viiden kilometrin välein vastaan tulee kyltti,
jossa lukee:
"Lähdet Arizonasta. Tervetuloa New Mexicoon."
Sitten tuleekin eri kyltti:
"Lähdet New Mexicosta. Tervetuloa Arizonaan."
Mitä ihmettä täällä tapahtuu?
NAVAJO NATION, PANDEMIA MAALISKUU 2020
Hei.
Anteeksi myöhästyminen.
Etäisyydet ovat pitkiä.
Auto meni väärään suuntaan.
Olen pahoillani, mutta olemme tulossa.
Pyydän anteeksi. Auto eksyi.
COVID on täällä pahimmillaan.
Siksi kaikki keskittyvät Navajoon.
Tämä on valmis.
Pyydän anteeksi World Central Kitchenin puolesta.
Pystymme parempaan.
TARJOAJA: WCK KUIVAA
TARJOAJA: WCK TUORETTA
Onpa lasti painava.
Serkkuni menehtyi.
Puolitoista viikkoa kului. Sitten menehtyi setäni.
ERISTÄYTYKÄÄ
PUISTOT OVAT KIINNI
Virus tarttui heihin ja vei mennessään.
NAVAJO NATION -PROJEKTIPÄÄLLIKKÖ, WCK
Se antoi lisämerkitystä sille,
miksi nousen aamuisin sängystä valmistamaan ruokalähetyksiä -
ja lääkettä.
Ikäihmisiä on suojeltava. He ovat avain -
kulttuuriimme ja perintöömme.
CENTRAL VALLEY, KALIFORNIA
Olen Carolina Sanchez.
Saavuimme Yhdysvaltoihin, kun olin 14-vuotias.
Olen työskennellyt pelloilla 17 vuotta.
Meitä on kahdeksan.
Kiitos.
Tulimme maanviljelijöiden järjestöön,
joka suojelee maanviljelijöiden oikeuksia Kaliforniassa.
Heillä on vaikeuksia koronan kanssa.
Olemme ruokkineet maanviljelijäyhteisöjä.
Istukaa syömään.
Ajattelen aina lapsiani.
Haluan tarjota heille hyvää ruokaa.
Se motivoi minua.
Olemme "tärkeitä työntekijöitä".
Työskentelemme -
kovasti -
tuodaksemme ruokalautasen -
ihmisten koteihin ja pöytiin.
Joskus teemme niin,
vaikka meiltäkin puuttuu ruoka.
Jono jatkuu korttelin ympäri.
Buenos días. Buenos días.
Kiitos, kun odotatte. Tänään on tarjolla hyvää ruokaa.
On vihanneksia ja hedelmiä.
Kiitos.
Muodostakaa jono.
Jättäkää kahden metrin väli.
- Muistakaa turvaväli. - Meitä on koeteltu.
- Nytkin. - Kiitän teitä.
Olen kiitollinen ruoasta.
- Tekisi mieli itkeä. - No niin.
- Voileivät loppuivat. - Olen pahoillani.
- Me pärjäämme. - Me pärjäämme.
ME PÄRJÄTÄÄN
COVIDin takia näin isäni -
todella hermostuvan.
Pidättehän etäisyyttä? Pitäkää etäisyyttä.
José kävi risteilylaivan kanssa Japanissa.
NAUTAA
Keittiöihin kaivataan ihmisiä.
Selvä.
José kävi myös Kaliforniassa.
Jos pandemia oikeasti ottaa tuulta alleen -
ja leviää viikossa tuhansiin, on liian myöhäistä.
- Sano, että lähtee lätkimään. - Selvä.
Josélla oli sisäpiirin tietoa,
koska hän oli itse paikalla.
Monella ei ollut sitä.
Jäämme helposti vaille ruokaa.
COVID todisti sen.
Ruoanjakelu seisahtui täysin.
Ravintoloiden tulevaisuus oli epävarma.
Mitä työntekijöille kävisi?
Miten varmistaisimme heidän pärjäävän,
vaikka työ ei onnistu?
Yritän avata ravintoloitani.
Minulla on yhä 800 työntekijää, mutta he eivät pääse töihin.
Saamme vain 20 prosenttia -
aiemmasta työmäärästä.
Käy järkeen,
että meidän on oltava osa ratkaisua.
"Yhteisön keittiö" ei ole ravintola.
Elämme hätätilanteessa.
Tämä tarjoilu -
pitää meidät suoraan sanoen elossa.
- Montako ateriaa teette tänään? - 3 250.
Teemme 3 250.
Värväämme mukaan ruokarekkoja.
Palkkaamme työntekijöitä takaisin. Elvytämme toimintaa.
COVID-19 OPERAATIOVASTAAVA, WCK
Ajattelin:
"Kenellä tutuistani on isoja ravintoloita, joihin mahtuu paljon ruokaa?"
COVID-19-OPERAATIOVASTAAVA, WCK
"Kuka pystyy johtamaan yhteisöä ja jakelua?"
Olemme kuin ruokapartio.
Tulemme pelastamaan päivän.
Siksi yhteisön tarpeet ovat minulle tärkeä aihe.
Venezuelassa asuvalle perheelleni -
päivittäinen ateria ei ole itsestäänselvyys.
Olen kokenut, millaista on, kun ei ole varaa -
kunnolliseen ateriaan.
Olkaa hyvät!
Rakastamme teitä!
Pysykää turvassa!
Tämä on upeaa.
Jokaista operaatiota varten on kartta.
Pidämme kartoista.
En tiedä, tehdäänkö niitä, koska ne auttavat,
vai siksi, että niistä pidetään. Se on mysteeri.
Haluan uskoa, että niitä tehdään hyödyn vuoksi.
- Onko niistä hyötyä? - On hyvinkin.
Tämä on kartta sairaaloista.
Sairaaloiden ruokinta on tuttua,
mutta koko henkilöstön ruokkiminen -
New York Cityn julkisessa sairaalassa on uutta.
Eilen oli 93 447 ateriaa.
Pysähdymme Bellevuessa. Sitten menemme North Central Bronxiin.
- Sitten Harlemiin ja Queensiin. - Sitten Harlemiin ja Queensiin.
Ihmiset odottavat…
HÄTÄAVUN JÄRJESTÄJÄ, WCK
…että WCK näyttää mallia kansalle.
Mitä FEMA:n pitäisi tehdä? Mikä olisi tehokasta?
Josén mukaan luomme mallia,
jota seuraten USA:n hallitus voi osallistua kansan ruokintaan.
Olemme kuin pilotti. Ruokimme järjestelmää.
Hallituksen pitäisi järjestää amerikkalaisten ruokinta -
hätätilanteissa, kuten hurrikaanin jälkeen.
Puerto Ricon tapahtumat eivät saa toistua.
Meidän on varmistettava, että osa rahoista -
käytetään erityissatojen ostoon.
Olen samaa mieltä.
Se on terveellistä. Tarvitaan tuoreita vihanneksia.
Voi näyttää paremmalta, jos se on kauempana.
Liikuta tuoliasi lähemmäs.
- Tännepäinkö? - Tännepäin.
Koska olet lähellä kameraa,
kannattaa hillitä ääntä.
- En siis huuda. - Niin. Älä huuda.
- Puhu rauhassa. - Mikki on lähellä.
- Niin. - Niin.
Se kuulostaisi liian intensiiviseltä.
- On tärkeää… - Ei puheeni kuulosta intensiiviseltä.
Toivotamme tervetulleeksi varapresidentti Joe Bidenin,
joka on lupaavin ehdokas,
sekä kokki José Andrésin.
#KOKIT AMERIKAN PUOLESTA
Kiitos, kun tulit, varapresidentti.
Kiitos kutsusta. Arvostan sitä.
Tervehdys. Olen keittiömestari José Andrés.
- Tiedän sinut. Kuinka voit? - On hienoa nähdä sinut…
- Olet kuuluisa! - …ja kuulla äänesi.
- Vaimoni tapasi sinut. - Niin.
Tapasit Michelle Obamankin.
- Useasti. - Puhuitte Puerto Ricosta.
- Hän sanoi, että teet Luojan työtä. - Onneksi työ on sujunut.
Edessä on paljon tehtävää.
Niin on.
Sinun johdollasi onnistumme.
Haluaisin seurata sinua.
Meidän on alettava puhua ruoasta vakavasti.
RUOAN TAKAAMINEN
Gracias.
Ruoan on nähtävä osana kansallista turvallisuutta.
Tämä on kuin testi.
Ravintoloiden osa ihmisten ruokinnassa on ensisijaisen tärkeä.
Samat ravintolat, jotka palvelevat harvoja,
ryhtyvätkin palvelemaan useita.
Vaikka emme tuntisi toisiamme,
jos verkostoidumme hätätilanteissa,
onnistumme pitämään vatsat täynnä.
Se onnistuu läpi Amerikan.
Kongressi saa kustantaa sen,
muutoin he näyttävät typeriltä.
COVID-pandemia toi muutoksen -
World Central Kitcheniin.
He ilmeisesti ruokkivat eilen 45 000 ihmistä.
Lapsiako? Selvä. Viisi.
Projektin laajuuden myötä muuttui -
ymmärrys roolistamme.
Voimme auttaa näkemään järjestelmien ongelmia.
Meillä on yli 1 700 ravintolaa,
jotka auttavat toimittamaan ruokaa koko Amerikkaan.
Käsissämme on humanitaarinen kriisi,
joka kasvaa jatkuvasti.
Tilanne leviää käsiin,
jos emme toimita ruokaa kaikkialle.
Olemme Neitsytsaarilla, Puerto Ricossa,
Kolumbiassa, Venezuelassa -
ja kotimaassani Espanjassa.
PALOMIES MADRID
- Adios. - Muchas gracias.
Elämme maailmassa, jossa katastrofien määrä kiihtyy.
Kuten näette, tulivuori on tänään hyvin aktiivinen.
#LA PALMAN KOKIT
Tuuli kiihtyy!
Viidennen voimakkuusasteen hurrikaaneja on nykyään vuosittain.
Ennen välissä kului vuosikymmen.
Kalifornian tulipalot ovat ympärivuotisia.
Ennen oli tietty tulipalokausi.
Gracias.
Palomiehet raatavat päivittäin.
Teemme, minkä voimme, tukeaksemme heitä.
Ei ole aikaa maleksia.
Tiimi valmistaa 12 000 ateriaa.
Tulimme perustamaan jakelupisteen.
#INDONESIAN KOKIT
Lähetimme jo tuhat ateriaa.
#BAHAMAN KOKIT
Ruokimme yhä 1 200 tijuanalaista päivittäin.
Useimmat takanani olevista ihmisistä ovat majailleet väestönsuojissa.
Pysymme täällä, kunnes voileivät loppuvat.
On tavallaan siunaus herätä päivittäin -
toteuttamaan tehtävää.
Monella ei ole mitään tehtävää.
Näytetään, mihin pystymme!
Työskentelemme yhä.
Jatkamme tarjoilua, kuten täytyykin.
Lumi ei lannista tiimiämme.
Ihmisten ruokkiminen -
tällaisina aikoina voi muuttaa oman ajattelun täysin.
Vaikka tuntuu, että hallitus ei tehnyt paljoakaan,
on kaikkien yleensäkin pärjättävä itse.
On kunnia saada palvella ihmisiä aikana,
joka on ollut heille todennäköisesti kaikkein kurjinta.
Koetamme tavoittaa hyvin syrjäisiä yhteisöjä.
#HAITIN KOKIT
Tarjoilemme heille tuoretta ja lämmintä ruokaa.
Menoksi.
Viime vuonna -
olen käyttänyt suurimman osan ajastani -
World Central Kitchenin parissa.
Lähdemmekö tänä iltana vai huomenna?
- Tänä iltana. - Aamuyöstäkö?
- Yhdeltä aamuyöstä. - Selvä.
Olen Houstonissa.
Nate on kanssani.
- Hola, Lucia. - Sí! Hello.
Hei. Kuinka voit?
Hän kysyy, milloin palaamme kotiin.
Pian.
Ensin on ruokittava ihmiset. Sitten isä palaa kotiin.
Hän kysyy, menemmekö Kiinaan.
"Mihin olette menossa?"
Se vaatii kyllä veronsa.
En ole nähnyt tyttäriäni tarpeeksi.
En ole tukenut vaimoani tarpeeksi.
Joskus se on hankalaa.
Kelpaako ruoka?
Kyllä kai.
Onko sinulla veljiä tai siskoja?
- On. - Montako?
Minulla on kaksi veljeä.
Kaksi veljeäkö?
- He ovat… - Hyvää työtä.
Kiitos. On isänikin.
Tarvitseeko hän ruokaa?
Tarvitsee ja paljon.
Isä on eri talolla.
Aiomme ruokkia ihmisiä.
Haluatko näyttää, missä ruokaa tarvitsevia on?
Seuraan sinua.
Kuulitko pojan sanat? "Tiedän, kuka tarvitsee ruokaa."
Lapsi voi näyttää, kuka oikeasti tarvitsee apua.
Se on korvaamattoman arvokasta.
Tässä, señora.
Kun osallistun tällaisiin operaatioihin ja käyn kaikkialla -
antaakseni ruokaa ihmisille,
olen iloisimmillani.
Selvä. Sanasi on laki, pomo.
Haluatko lautasellisen? Se on hyvää.
Syö pois.
Eikö vain?
- Kiitos. - Kiitos.
- Gracias. - Gracias.
Voin tulkata, jos haluat apua.
Puhun englantia ja espanjaa.
Minne menemme?
Moni ihminen kehuu työtämme.
Emme kuitenkaan toimi aina samalla tavoin.
Joskus olisimme liian hitaita.
Joskus olosuhteet eivät ole suotuisat -
tavallemme ruokkia ihmisiä,
mutta ruokimme heitä silti.
Mielestäni kaikkien on toimittava nopeammin.
Kun meiltä kysytään,
mihin tarvitsemme hallitusta, vastaus liittyy toiminnan nopeuteen.
Tilanne paranee päivittäin.
Olen aika äkäinen. En aio valehdella.
Alan olla vanha.
Osaan kuitenkin hallita äkäisyyttäni.
Äkäisyys ei ole oikein. Kai se johtuu -
täydellisyyden tavoittelusta.
Minun on oltava leppoisampi.
Tuosta pidän. Haluat ruokkia kissankin.
Ruokimme senkin.
Olet kultainen.
Syökö kissa lihan?
Kiitos, pikkumies.
- Eipä mitään. - Olet hyvä mies.
- Älä koskaan muutu, ethän? - Enhän minä.
Ensimmäisellä ja toisella kadulla on vielä ihmisiä.
Ruokimme kaikki.
Minun on palattava kotiin. Olen ollut liian kauan poissa.
Kuun ensimmäinen päivä on vaimoni ja minun 25. vuosipäivä.
Se on tärkeää.
Minun on päästävä vaimoni luo.
Kohtaan paljon häiriötekijöitä. Se mutkistaa asioita.
Aivoni eivät pysy perässä.
Mitä nyt?
Eikä! Polttoaine loppui.
Unohdin, että se oli loppumassa.
Se on ollut vähissä viimeiset neljä tuntia.
Tekstitys: Asra Pietilä