Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PRÆSENTERER
Skal vi?
Pas på.
Jeg havde glemt, hvor smukt her er.
Se lige, hvor pænt her er.
Hvor fanden er alle de skide blomster?
Hvad?
Jeg bad April om at købe en masse blomster.
-Og jeg kan ikke se én skide blomst. -Pyt. Her er smukt.
Nej, det var ikke det, jeg havde bedt om.
Hvad gør…
-Jeg skælder April ud senere. -Nej!
-Skat. -Nej.
Tag tøjet af.
Nej, pak først ud, okay? Kom nu.
-Pak ud. -Hvorfor?
Fordi jeg har en vis standard, og jeg vil hellere i soveværelset.
Og nej!
Vil du se, om de har fyldt køleskabet?
Ja, lad mig se.
Jeg pakker ud.
Jeg kan fandeme ikke se pointen med at have en assistent.
Der er mælk, der er for gammel.
Skønt. Og en åben appelsinjuice.
Sagde du ikke til April, at vi kom?
Skat, jeg troede, at vi havde aftalt, at vi ikke råber på tværs af huset!
Nå ja.
Det er helt fint, men vi må selv købe ind…
Er der ingen mad?
Skat!
Hallo!
Skat!
Svarer du ikke, fordi jeg råber, eller fordi du ikke kan høre mig?
For fanden!
Sæt dig ned på sofaen.
Jeg mener det fandeme.
Okay, men lad min kone gå.
Først når du sætter dig på sofaen!
Det er ikke en forhandling. Sæt dig ned.
-Okay. -Jeg vil ikke gøre hende fortræd.
Sæt dig ned.
-Jeg sætter mig. -Godt.
Nu skal du sætte dig ned. Ikke der. Sid derovre.
Du skal fandeme også gøre, hvad jeg siger. Forstår vi hinanden? Ja eller nej?
Tal til mig. Kan jeg hjælpe dig med noget? Penge? Vil du have penge?
Dem finder jeg. Du vil ikke gøre nogen fortræd, vel?
Sådan en person er du ikke.
Ved du allerede, hvilken slags person jeg er? Gør du det?
Nej. Hvad vil du have? Lad mig hjælpe dig.
Hvad laver du? Hallo!
Hallo, hvad laver du?
-Du skal ikke… Vi har penge. -Jeg vil samarbejde med dig.
-Ingen ved…
Jeg binder dine fødder sammen. Rør dig ikke.
Du skal ikke binde os. Vi rør os ikke.
-Er du en tidligere ansat? -Ikke alle arbejder for dig.
Skal det være så stramt?
Du er ved at afskære mit blodomløb.
-Okay. -Hey! Tag hånden ud af lommen.
Giv mig telefonen. Jer begge. Læg den på bordet. Tag den ud.
Læg den på bordet. Også dig.
Telefon. Ud.
Læg den på bordet.
-Ja, okay. -Okay.
-Er det din eneste telefon? -Ja, det er min eneste telefon.
Jaså?
-Er du sikker? Jeg bør måske se efter. -Okay.
Værsgo.
Flot. Nu må jeg tjekke hendes taske.
Se, hvad du gjorde.
-Det behøver du ikke at gøre. -Det gjorde jeg ikke. Men nu gør jeg.
Hvordan fanden åbner man den?
Hvordan? Skal man gøre noget bestemt?
-Nej! -Der er fandeme et spænde!
Jeg åbnede den.
Okay.
Du vil tydeligvis have penge. Ja?
Jeg vil give dig penge, okay?
Jeg har gemt nogle kontanter et sted.
Vi har kontanter til nødsituationer.
Ja, til nødsituationer.
Vi er her aldrig,
så jeg skal lige komme i tanke om, hvor pengene er,
men du vil få dem, så du kan tage af sted.
Se, jeg fandt dit ur. Dit Rolex.
Det kan jeg se.
Jeg fandt penge i en udhulet bog. Der er nok flere.
-Vi har flere. -Hvis der er andet, er det på kontoret.
Må jeg rejse mig op og følge dig ind på kontoret?
Langsomt.
-Er du okay, skat? -Hun har det fint.
Okay, giv slip. Kom så.
Bevæger du dig, hører jeg det.
Hun bevæger sig ikke.
Det skal nok gå. Giv mig et øjeblik.
Jeg ved, at vi fik lavet et hemmeligt rum.
-Hey! Gør ikke noget dumt. -Det gør jeg ikke.
Jeg prøver at finde dine penge.
Du ved, hvem jeg er, ikke?
Hvad foretrækker du, at jeg kalder dig?
Jo før vi er ude herfra, jo bedre.
Hallo! Se på mig.
Jeg stiller dig et spørgsmål. Fortæl mig sandheden.
Er der en pistol i huset?
Nej.
-Var det spørgsmålet? Ellers andet? -Nej.
Se her.
Giv mig dem.
Kom så!
Det er cirka 5.000.
Med mit Rolex og de penge, som du fandt på kontoret og dem der,
vil jeg sige, at du har haft en indbringende formiddag.
Alt andet er enten for stort til at bære eller for let at spore. Det var det.
Du har vores mobiler. Der er intet fastnet.
Og ingen overvågningskameraer.
Naboerne bor langt væk. Vi kender dem ikke.
-Det er, som om du aldrig har været her. -Ja, vi ankom. Der manglede nogle ting.
Men ikke engang nok til at melde det til politiet.
Hænderne bag ryggen.
Nej.
Læn dig fremad! Hænderne bag ryggen!
-Gør det ikke! -Hørte du mig ikke?
Jo, men jeg ikke bare efterlade jer, så I kan gøre, hvad I vil, når jeg går.
Vi skal nok glemme alt om dig.
-Jeg vil have et forspring. -Ingen ved, vi er her.
Det tror jeg fandeme ikke på.
For helvede!
-Okay, hvad så nu? -Gå bare.
-En tilfældig retning? -Ja, til højre. Den vej.
Hvad er din plan?
Planen er, at du skal holde kæft.
Gå. Ligeud.
Det er ikke rigtig en plan.
Nej, lige her.
Åbn døren og gå indenfor.
Hvad?
Vil du låse os inde i saunaen?
Er det din plan?
At låse os inde i saunaen i dagevis uden mad eller vand?
Ikke i dagevis. Jeg barrikaderer døren.
I skal nok komme ud til sidst.
Det er den eneste løsning.
Nej, jeg er ikke i humør til sauna.
Jeg tænder den ikke. Gå ind.
Nej, du bliver nødt til at finde på en anden idé.
Jeg vil ikke gøre dig fortræd foran din kone.
Okay, skat.
I ved ikke, hvornår jeg smutter.
Jeg foreslår, at I venter en time, før I forsøger at komme ud.
Hør her, makker. Du forstår ikke, hvad jeg forsøger at fortælle dig.
Ingen ved, at vi er her!
Jeg skulle have holdt hovedtalen på CES i weekenden,
men jeg aflyste i sidste øjeblik, okay?
Jeg aflyste for at overraske hende!
Jeg satte himmel og jord i bevægelse for at ændre mine planer for hendes skyld.
-Og så kommer du! Hvad? -For vores skyld.
-Ja, det var det, jeg sagde!
Det gjorde jeg fandeme med glæde, så vi kunne få lidt tid alene sammen.
Nyd jeres tid alene sammen.
Jeg slår ham fandeme ihjel. Jeg slår ham…
Jeg vil fandeme…
Pis!
Hallo!
Hallo! For helvede!
Jeg tror ikke, han havde en pistol.
Okay.
For fanden!
Okay.
-Skynd dig! -Vent!
Hej.
Stop!
For fanden.
Stop!
For helvede.
-Stop så! -Jeg skal nok fange dig! Stop!
-Stop! -Hvad fanden!
Jeg vinder. Jeg har dig. Stop nu. Lad os ikke løbe længere.
Lige meget hvor du løber hen, fanger jeg dig. Stop.
Nej. Stop! Bliv nede.
Jeg mener det seriøst! Kald på hende!
-Jeg har ham! -Skat!
Kom tilbage nu!
Skat!
Jeg har jeres pistol!
Hvis kamera er det?
Hvordan skulle jeg vide det?
Og er du sikker på, at det, du så, var et kamera?
-Er jeg sikker? Ja. -Eller var det lidt…
-Hvor er optagelserne? -Aner det ikke.
Du ved lige så godt, som jeg gør, at når noget optages digitalt,
hvis det altså blev det, så er det bare derude.
Du kan ikke gøre noget ved det.
Det er ikke som en 7-Eleven,
hvor man kan gå ud i baglokalet og rive en harddisk ud.
Tror du, at alle er idioter?
Nej, ikke alle.
Du løj overfor mig.
Jeg lyver ikke.
Vi har ingen overvågningskameraer på vores ejendom.
Jaså? Og ingen pistoler?
Apropos pistoler, hvad med at lave nogle regler?
Hvad mener du?
Jeg ved ikke, hvor godt du kender pistoler.
Men hvis vil pege på en af os, så peg på mig, okay?
Jeg har ikke peget på nogen.
Jeg siger bare, at vi godt ved, at du har en pistol.
Vi går ingen steder.
Og for at forhindre nogen…
…dumme uheld,
så sørg for, den er sikret.
Den er sikret.
-Se. -Okay.
-Der vil ikke ske et uheld. -Godt, men spørgsmålet er ikke besvaret.
Hvad vil du have mig til at gøre?
Det er den samme situation.
Det er ikke den samme.
Ikke hvis mit ansigt er derude. Ikke hvis jeg skal skjule mig fra det her.
Vil 5.000 være nok?
Det er kun beløbet, som er ændret, ikke?
Har jeg ret?
Vi tre må hjælpe hinanden med at finde en løsning på det her.
Så det drejer sig om, hvor meget og hvor hurtigt?
Hvor meget?
For at forsvinde? For at starte et ny liv? Det ser ud til, at det bliver nødvendigt.
Jeg tænker…
…150.000 dollars.
-Hvad er så skidesjovt? -150.000 dollars?
150.000.
Tror du, at det er nok?
Du skal nok bruge mere end det.
Hvis du ønsker en nogenlunde livskvalitet, er det nødvendigt.
Du og jeg har vist forskellige opfattelser af livskvalitet.
Det har vi helt sikkert, men 150.000 er ikke nok alligevel.
Du vil bruge pengene på ingen tid.
Hvad med dobbelt så meget? 300.000.
Skat, hvor var den benhårde forhandler, da vi lavede vores ægtepagt?
Nå, men…
Én mands mening.
Det er stadig for lidt.
Godt. Så lad os tilføje et nul.
Tre millioner.
Hvad griner du af?
Nu lyder du bare latterlig.
Undskyld mig.
Har du ikke flere milliarder dollars eller noget lignende?
Trods rygterne om, hvad jeg er værd, hvilket faktisk er meget mere,
betyder det ikke, at jeg bare kan ringe fra en lille rød telefon
og hæve alle de penge, jeg vil have.
Sådan fungerer det ikke.
Og hvis jeg beder om tre millioner, vil det få alarmklokkerne til at ringe,
hvilket du ikke ønsker, ikke sandt?
Fint! Hvor mange kan du så få fat i?
Hvad er maksimum?
-Du ønsker ikke maksimum. -Jeg vil have maksimum! Hvad er maksimum?
Jeg er den eneste her,
der har været inde i et værelse med over en million dollars i.
Der er visse begrænsninger for den mængde af penge.
Ikke kun beløbet, men hvor meget vejer så mange penge?
Hvor meget kan jeg fysisk bære?
Ved du, hvor meget tre millioner dollars vejer?
Hvor meget?
Jeg kender faktisk ikke vægten. Det er ikke pointen.
Men hvor mange penge er der plads til i en pas…
Sig nu bare beløbet.
Okay? Sig mig, hvad er…
Hvad er tallet?
Jeg skal på toilettet.
Hvad?
Jeg har holdt mig så længe som muligt.
Hvordan gør vi det?
Vent lige.
Gardinet skal ikke trækkes for.
Vent. Hvad? Sådan kan jeg ikke gøre det.
-Hvad er problemet? -Privatliv?
Der er en anden mulighed.
Du kan vælge et hjørne i stuen til det. Det er hip som hap for mig.
Fristende.
Okay.
Du ordnede det.
Ja.
Hvorfor mig?
Bortset fra den åbenlyse grund. Hvorfor valgte du mit hus?
Jo mindre vi ved om hinanden, jo bedre, ikke?
Det her virker ikke tilfældigt.
Du vidste, at der ikke var overvågningskameraer,
og du havde forventet, at vi ikke var her.
Rettidig omhu fra din side.
Det var bedre.
450.000 dollars.
Lad os runde op.
Til 500.000.
Det føles rigtigt.
-Det kan vi godt, men problemet er… -Ja, det ved jeg.
Hvis jeg ikke kan bære de sidste penge, efterlader jeg dem i poolen.
Lad os sige en halv million.
Lad os få fat i dine penge.
Det virker!
Hey!
Bliv, hvor jeg kan se dig.
-Nej. Hey! Kun mikrofon! -Hvad mener du?
Hver gang jeg ringer fra computeren, er det via kameraet.
Jeg er ligeglad. Ikke den her gang.
Har du nogensinde ringet for at få 500.000 leveret med det samme?
Ja, i sidste uge.
Hør her. Jeg kan skaffe pengene.
Men det kræver sgu lidt behændighed.
Når jeg ringer til min assistent efter så mange penge,
og hun ikke kan se mit ansigt, vil det virke fordægtigt.
-Jeg bliver stående lige her. -Perfekt.
Lige her. Og hvis du blinker på en måde, som jeg ikke bryder mig om,
så har vi et problem, okay?
Ikke noget med at klø dig på næsen. Ingen kodeord.
Okay, Matt Helm, det er forstået.
Hvem fanden er Matt Helm?
Dean Martin.
"Sikke en dødsfælde." Har du aldrig set den?
Du skal bare fokusere på det her.
Bare glem det.
-April. -Hej! Sikke en overraskelse!
-Hvordan gik det med blomsterne? -Du kan lige vove på at nævne blomsterne.
Okay.
Jeg har en situation, som skal ordnes hurtigt og diskret, okay?
Okay.
Jeg skal have 500.000 dollars i kontakter, som leveres til mig her.
Fem hundrede tusind i kontanter. Okay.
Debbie er tilbage.
Vent. Hvad? Efter fortrolighedserklæringen?
Ti nu stille. Min kone er her.
Derfor kan jeg ikke sige mere. Hvor hurtigt kan du få dem leveret?
Det bliver først i morgen.
-I morgen? -Ja.
-Hvad med i dag? -Jeg kan ikke se hvordan.
Hvorfor kan det ikke blive i dag?
Klokken 15.30. Banken lukker, før jeg får styr på papirarbejdet.
Okay! Pis! I morgen.
-Hvornår i morgen? -I morgen aften.
I morgen eftermiddag, okay? I morgen eftermiddag.
Det får jeg styr på.
400.000 i 100-dollarsedler. Resten i 20-dollarsedler. I én taske.
Brug den samme projektleder som sidst. Få ham til at sætte den foran porten.
Send bekræftelse via e-mail før morgen middag.
Okay, vil du give mig tegn på, at du har hørt, hvad jeg har sagt?
-Jeg går i gang. -Gør det bare, for fanden!
Debbie?
Du er da en fandens karl.
Du kender mig sgu ikke.
Rend mig i røven.
Ingen knive.
Skal vi sidde og hyggesnakke?
I kan tale sammen.
-Plejer I ikke det? -Ikke når nogen truer os med en pistol.
Vi kan ikke spørge, hvad du hedder.
Eller hvor du kommer fra, eller hvad dit arbejde er.
Og det er solskin, så vi kan ikke snakke om vejret.
Hobbyer og yndlingsfarver er sikre emner.
Ham har jeg læst meget om.
Men du er et mysterie. Du kan starte.
-Min yndlingsfarve er sort. -Det kan jeg se.
Og den tatovering, som du er ved at få fjernet?
Hold op med at se på min kones fødder.
Det var ingenting.
Var tatoveringen ingenting?
Det var en af de grimmeste, jeg har set i mit liv.
Ja, det har du gjort klart.
Føj.
Lad os fortsætte snakken.
Hvordan mødtes I?
Skat.
Til et fundraisingevent.
-Cystisk fibrose. -Muskelsvind.
Da jeg var assistent.
Okay.
Hans assistent.
Nej, ikke hans assistent. En assistent. Den karrierevej, de fleste følger.
Medmindre man har tjent en formue eller røver folk i deres hjem.
Eller arbejder for din mand.
Vi arbejder sammen.
Jeg leder vores fond, hvilket jeg er kvalificeret til,
da jeg har arbejdet for NGO'er i hele mit voksenliv.
Det er nok det samme,
men nu har du bare alle de penge at lege med.
Jeg leger ikke med noget. Det er ikke en leg, okay?
Ikke at jeg skal retfærdiggøre mit CV,
men jeg er ansvarlig for at bygge skoler og hospitaler…
Du retfærdiggør dit CV.
Du kan nedgøre det, jeg gør, men resultaterne taler for sig selv.
Og du kan tvivle på mine motiver,
men jeg har en plan for de næste fire-fem år.
Det er ikke helt sandt.
Du får en mere rådgivende rolle, når vi får et barn.
Ikke sandt, skat?
Ja, det er planen.
Har jeg eller et af mine firmaer skadet eller fornærmet dig personligt?
Det føles, som om du hader mig.
Jeg forstår det ikke. Hvordan kan folk være så vrede på mig?
Det er som at være vred på et ur.
Hvis man er vred på et ur, er det ens eget problem, ikke urets.
Det er meningen, at jeg skal undskylde
for at skrive en algoritme, der var uundgåelig,
og som redder virksomheder og beriger hundredvis af ansattes liv.
Sagde jeg noget sjovt?
Ja, det er sjovt at høre dig tale om at berige folks liv.
Gør jeg ikke det?
Det er fandeme elementært.
Et oppustet firma dør, og alle bliver fyret,
eller en mere rentabel version af det samme firma overlever,
og nogle job overlever.
Om noget hjælper det folk med at finde en ny levedygtig karriere.
Men dig på den anden side…
Du er her kun for at berige dig selv.
Du aner ikke, hvorfor jeg er her, eller om pengene kun er til mig selv.
De er meningsløse for dig.
Penge, der kan ændre enhver andens liv.
Jeg tvivler bare på, at du vil give dem til de fattige.
-Hvad er det her? -Hvad ligner det?
Det er en zenhave.
Den er som de små, man ser på folks skriveborde, men i stor.
Sidst jeg var her,
fik jeg lyst til at sætte et mr. Miyagi-agtigt hegn op.
Husker du?
Jeg ved stadig ikke, hvad det betyder.
Et mr. Miyagi-agtigt hegn.
Okay, venner. Hvad er næste punkt på dagsordenen?
Hvilket andet pis har I, som I ikke bruger?
Godt arbejde.
Du må komme tæt på ham. Få hans fortrolighed.
-Hvad? Hvad mener… -Vi kender ham ikke.
Vi ved ikke, hvad han vil gøre, når han får pengene.
Få hans fortrolighed. Gør alt, hvad det kræver, okay?
-Jeg… -Gør alt, hvad det kræver.
Du kan godt.
Okay. Vil en jer vælge først?
Jeg forstår stadig ikke, hvorfor du skal adskille os.
Tja, som jeg har sagt:
For at få sindsro.
Vil I ikke bare træffe et valg?
Skat, er der et af stederne, du foretrækker?
Jeg er ligeglad.
Hvad med at tage den der?
Ingen af os får nok sovet alligevel.
Bare husk, at jeg er herovre hele natten, okay?
Okay?
Ja.
Ingen lukkede døre.
-Må jeg slukke lyset? -Hvis det hjælper dig.
Jeg kan ikke sove.
Okay.
Det bliver en lang nat.
Ja.
Efterfulgt af en meget lang dag.
Den eneste mand, jeg kender, som kan falde i søvn under sin kidnapning.
Det er et "man griner for ikke at græde"-øjeblik.
Forstyrrer jeg?
Nej, det gør du ikke.
Dit liv bliver anderledes efter i morgen.
Mit liv blev meget anderledes, da I to gik gennem hoveddøren.
Jeg skulle til at gå.
Jeg var på vej væk.
Jeg kunne ikke nære mig.
Hvad kan man gøre?
Når alt det her er overstået, og alt er anderledes, er det okay med mig.
-Det kender jeg godt. -Gør du?
Ja, alle har det sådan mindst et par gange i deres liv.
Har du det sådan?
Der var engang, hvor jeg ikke vidste, hvad jeg ville, ligesom alle andre.
Og fandt du så dit formål med ham?
Han og jeg fandt det sammen.
Det perfekte liv.
Det er godt. I forsøger at få et barn. Det var det, han sagde.
-Ja. -Tillykke.
Det tager ethvert forhold til et helt nyt niveau.
Det må være svært, hvis den ene er meget ivrig,
og den anden ikke er lige så klar, ikke?
Det vedkommer ikke mig.
Nej.
Det vedkommer slet ikke mig.
Som vi sagde: det perfekte liv.
Hvad med dig?
Du sagde, at vi ikke vidste, om pengene var til dig.
Spørger du, om jeg har en kæreste?
Eller om der er nogen.
Du behøver selvfølgelig ikke at svare.
Det gør jeg heller ikke.
Vil du have den?
Det er mange penge.
De penge, der er på vej.
Det er det for alle.
Det burde det være.
Han fik skrabet mange penge sammen meget hurtigt.
Han sagde, det var til en ved navn Debbie, ikke?
Jeg er pisseligeglad.
Jeg vil gerne have en.
Det er godt.
Tak.
Jeg burde være taknemmelig.
Og tage det hele med ophøjet ro, fordi…
Se lige mit liv
og alt det gode, som jeg kan gøre.
Men sandheden er, at jeg…
Jeg savner mit gamle liv.
Jeg savner mine venner, og jeg savner at føle mig normal.
-Okay, undskyld. Det er… -Og…
Du er garanteret en rar person, men du er ikke et offer.
Du har bare indgået en god handel.
Det ved du godt, ikke? Du er ligesom os andre.
Jeg vidste, at jeg ikke blot giftede mig med ham.
Jeg kan huske, at på min bryllupsdag ventede alle.
Og jeg stod der og stirrede ned på mine fødder.
Og hvis jeg gik fremad og ned ad kirkegulvet,
vidste jeg præcis, hvad der ville ske i de næste 30 eller 40 år.
Jeg vidste det.
Og hvis jeg vendte mig om og gik, vidste jeg ikke, hvad jeg kunne forvente.
Men det ville have været mit.
Mit valg og mit alene.
Måske for sidste gang.
Jeg gik fremad.
Men hvis jeg er ærlig…
Jeg vidste ikke, om jeg ville, før jeg tog det første skridt.
Og?
Hvad?
Var det det værd?
Spørg mig igen om 30 eller 40 år.
Godt, så…
Jeg må se at få sovet.
Godnat.
Tak.
Og en Bloody Mary. Tak.
Den forkerte side af sengen, skat?
Var der en rigtig side?
Hvilket firma var det?
Du kan ikke lade være.
Der var ikke brug for dig længere.
Du blev fyret.
Ikke sandt?
-Det er okay. Sig det. -Jeg ved, hvad du forsøger på.
Hold op med det.
Og nu skylder jeg dig noget, ikke?
Hvis du skylder noget, er det til mange flere mennesker end mig.
På grund af din matematiske ligning forsvinder folks arbejde uden videre.
-Man har ingen tid til at forberede sig. -Forberede sig på hvad?
Spørg minearbejderne, om de er klar til grøn energi.
Der er en ny moderne tankegang om,
du ved… "Jeg eksisterer.
Derfor skylder du mig noget."
Kender du den tankegang?
Det er selve grunden til,
at vi lever i en verden fuld af dovne nasserøve og snyltere.
De har for travlt med at sidde og brokke sig og klynke,
så når de konfronteres med en forhindring, er det bare…
"Det var nok bare det."
Men jeg anså det for at være en mulighed.
Og jeg gjorde fandeme noget ved det hver eneste gang.
Jeg bad ikke nogen om noget,
og jeg tog fandeme ikke noget, der ikke var mit!
Ikke alle, der har brug for hjælp, er en nasserøv.
Skat, jeg talte ikke om dig eller din velgørenhed.
-Det var ikke et personligt angreb. -Det er personligt.
Jeg havde brug for hjælp, okay?
Og du betalte mine studielån.
Er jeg en nasserøv?
Nej.
Nej, fordi du ikke tænker sådan, vel?
Gør du?
Hvad fanden er det?
Vær stille. Sig ikke et ord.
Det er en skide gartner.
Okay, gå ind på kontoret.
Gå ind på kontoret nu, for fanden!
Kom så. Skynd jer!
Skynd jer.
Hele vejen ind.
I sagde ikke noget om en gartner.
-Det vidste vi ikke. -Hvad laver han her?
Det ved jeg ikke. Vi tager os ikke af den slags.
Han kommer.
Bare vær stille, for fanden, okay?
Han vil blive ved. Han har set vores bil.
Giv ham en chance for at blive træt af det.
-Skal jeg tale med ham? -Ja, smid ham ud.
-Få styr på det, for helvede. -Hej.
Vi er så tæt på. Ødelæg det nu ikke for os.
Okay?
Hej. Jeg er ked af at forstyrre jer. Jeg så, at I er her.
Ja, vi er her. Hvordan kan jeg hjælpe dig?
Eftersom du ikke altid er her, ville jeg selv gerne sige tak.
Velbekomme.
Det er en fornøjelse at arbejde på sådan en smuk grund…
og jeg ville sige "gracias" til dig og din kone.
Det er sødt af dig, og det er godt at møde dig.
-Jeg hilser. -Jeg vil ikke forstyrre.
Ja. Gracias, senor.
-Velbekomme. -Hold mund.
Gå ind i soveværelset. Begge to. Soveværelset.
Hvor længe bliver han her?
Indtil han er færdig, går jeg ud fra.
Pis!
Jeg tror, han så mig.
Hej igen.
-Jeg er ked af at forstyrre igen. -Pyt med det. Du husker nok min kone.
-Ja. Senora. -Hvordan går det?
Og det er hendes fætter. Han er lige fløjet hertil fra Portofino.
-Det er rart med familiebesøg. -Familien betyder alt.
Mens du er her, er der noget, jeg vil vise dig.
Det tager kun et øjeblik.
-Ved du hvad? -Vi kan alle gå med.
-Okay, ja. -Lad os alle gå.
Jo flere, jo bedre. Kom med mig. Den her vej.
Godt, hvad skal vi se?
Det er lige rundt om hjørnet.
Det må have været en smuk køretur, fordi vejret har været så godt.
-Det var en smuk… -Ved I hvad, venner?
Vi har lige sat mad i ovnen. Vi må tilbage.
Det kan vente. Hvad ville du vise mig?
Jeg ved ikke, om I så dem,
men jeg har designet og bygget de her plantebede.
Det tog mig 18 uger, men det var umagen værd.
Og så havde jeg forestillet mig med jeres tilladelse,
lige her,
et smukt stort egetræ lige i midten.
Jeg har lavet en simpel tegning for at vise jer, hvad min vision er.
Det vil tage tid, før det vokser sig stort,
men jeg tænkte, at det ikke kun er noget, I kan nyde,
men også jeres børn og jeres børnebørn.
Ja. Børnebørn, min skat. Wow!
Det er… Wow!
Det er nok derfor, at jeg har tegnet mine børn her ved træet.
-Min dreng og min pige. -Det kan jeg se.
Og jeg viste det til landskabsarkitekten, men du ved…
Siger du, at du har designet det hele og selv bygget det?
-Sí, senor. -Wow.
Min ven. Jeg må sige, at det er meget imponerende.
Mange tak.
-Smukt arbejde. -Meget smukt.
Så vil du måske godkende det med din underskrift.
Skal jeg bare…
-Lad os gå ind. -Træet…
-Maden er klar. Jeg er sulten. -Hov!
-I midten… -Tak.
Vi må af sted.
Jeg vil vise jer noget herhenne.
Det må vi gøre senere.
-Tak. Beklager. -Det tager kun et øjeblik.
Beklager.
Du kunne lære noget af ham, makker.
Han tager initiativ.
Han er stolt af det, han gør, og han gør det hele tiden med et smil.
Tænk engang.
Han har ambitioner. Han venter ikke på tilladelse.
Hallo.
Hallo, kammerat.
Der er otte timer tilbage.
Skal vi spille nogle brætspil eller lege gæt og grimasser eller…
Hallo! Hører du efter, hvad jeg siger, makker?
Kan du høre mig?
Hvad skal vi lave de næste otte timer?
Undskyld mig. Må jeg tale med dig et øjeblik?
Stop.
Det går ikke.
RING TIL ALARMCENTRALEN
Pis!
Det er din skyld.
Ikke min. Det er din skyld.
Du bryder ind i mit hus, og det er min skyld.
-Er det det, du siger? -Hvorfor gjorde du det?
Det ved jeg ikke. Han bor her ikke.
Vi kender ham ikke.
Jeg er træt af at se på hans ansigt.
Han har så mange gode idéer. Han binder os måske til et appelsintræ.
Vi ved ikke, hvad…
Jeg ville have rejst!
Jeg tror ikke på ham.
Min største prioritet er min kone, okay?
"Største prioritet"?
Du gjorde noget, der bragte mig og ham og ham i fare.
-Du tog beslutningen for os alle. -Okay.
Foreslår du, at i det millisekund, som jeg brugte på at skrive beskeden,
bøjer mig frem og spørger dig til råds?
Nej, for du har aldrig involveret mig i nogen beslutning. Hvorfor nu?
Den samme klage igen. Jeg er bare et svin, ikke?
Jeg er bare et svin.
Jeg tog en kalkuleret risiko for at beskytte os.
Ja, og hvordan gik det for dig?
Hvad fanden sker der her?
Hold ud, okay? Det er overstået om et par timer.
Hvad sker der om et par timer?
Han får en masse af mine penge.
Jeg beklager det her.
Hvorfor lader vi som om, at han udgør en reel trussel?
Jeg tager af sted nu.
Hallo! Nej! Sæt dig ned på sofaen.
Vi er alle trætte. Jeg behandler dig pænt lige nu. Sid ned.
Hvad er det her?
Vil du være mig? Er det derfor?
Lad mig fortælle jer, at det er ikke så fedt, som folk tror.
Prøv at være en rig hvid fyr.
Alle tror altid, at det må være fedt.
Det tror I, ikke sandt?
Men I aner ikke, hvad jeg skal håndtere hver dag.
Jeg går fandeme rundt med en skydeskive på min ryg
og uendelig mange tabere derude, som bare venter på, at jeg kludrer i det.
Det er sgu anstrengende.
Det er sgu ynkeligt.
Og det er dig, ikke? Du er ynkelig.
-Lad ham være. -Hvad?
-Lad ham være. -Lade ham være?
Ham her?
Jeg har måttet holde ham i hånden i de sidste 36 timer
og hjælpe ham med at røve mig.
Hvorfor? Hvorfor gør jeg det her? Det er nok!
Han ville bare vide,
hvordan det var at have lidt magt i sin skide meningsløse eksistens.
Jeg køber den ikke. Du kan ikke engang lade som om.
Det er virkelig trist. Så…
Jeg går nu.
Sæt dig ned, for helvede!
Jeg tror ikke på dig.
Jeg tror ikke på, at du gør det nu.
Jeg tror ikke på, at du gør noget…
…nogensinde i hele dit forpulede liv.
Fordi…
Hører du efter?
Sæt dig så ned på den skide sofa!
Hører du efter?
Ja.
Du er nul og niks.
Hørte du det?
Sig det: "nul og niks".
Nul og niks.
Hey!
Åh! Pis!
Pis!
-Pis! -Nej!
Hvad gør vi?
Pis!
Nej!
Pis!
Okay. Åh, du godeste. Okay.
-Det sker ikke. -Bliv.
-Det sker ikke. -Nej. Gør noget!
-Hvad? -Det ved jeg ikke! Hjælp mig! Kom nu!
Kom så! For helvede!
Hvorfor fanden i helvede løber man gennem en glasdør?
-Kom så! Hjælp mig, for helvede! -Hvad fanden skal jeg gøre?
Pis!
Han er fandeme død.
Det, der skete, var et uheld.
Det var forfærdeligt.
Og jeg ved, at du føler dig skyldig. Det gør vi alle sammen.
Men der er stor forskel…
…på det, der lige er sket, og det, du tror, du skal gøre nu.
Kryds ikke den grænse.
Okay, jeg kan ringe til nogen, der håndterer den slags.
Jeg kan løse problemet. Jeg kan ringe til nogen.
-Lad mig ringe til nogen. -Hey.
Se på mig.
Du er et godt menneske.
Det ved jeg. Jeg ved, at du er et godt menneske.
Men der er et skridt, du ikke har taget endnu.
Og hvis du gør, bliver du aldrig den samme igen.
Tro mig.
Du er ikke en morder.
Pengene er her.
Hvad laver du?
Du henter dem.
Skat.
Er du okay derinde?
Hallo.
Vi skal nok slippe væk.
Og så kan vi rejse hen, hvor du vil, skat.
Vi kan starte forfra.
Vi kan tage hen til vingården og forny vores bryllupsløfter, ikke?
Vil du synes om det?
Det skal nok gå alt sammen.
Hallo.
Ingenting?
Farvel.
Det var en rose.
Undskyld. Hvad?
Min tatovering.
Det var en rose.
Og jeg kunne lide den.
Jeg er pisseligeglad.
Hey!
Du havde ret.
Jeg ville vide, hvordan det er at være dig,
og derfor tog jeg herhen.
Og så dukkede du op.
Inderst inde ville jeg gerne have, at du var god,
fordi så ville det måske i det mindste have givet mening.
Livet ville måske føles mere retfærdigt.
Men jeg så dig.
Det sande dig. Og du er så modbydelig.
Jeg har kvalme.
Og intet føles retfærdigt.
Du har alt, og jeg har intet!
Men i det mindste er du alene. Så det kan jeg glæde mig over.
Ikke?
Jeg kan have ondt af dig.
Du vil altid være alene.
Fordi jeg ved noget, du ikke ved.
Hun har p-piller i sin taske.
Skat.
Skat, er der noget galt?
Hvad var det?
Hvad er der sket?
Hey!
Skat.
Hey!
Er du okay?
Hvad skete der?
Hey! Skat!
Har du lige dræbt ham?
Du har fandeme dræbt ham!
Har du ikke?
Hold da kæft, skat!
Åh, gud! Han er sgu død!
Åh gud. For fanden! Sæt mig fri!
Skat, hvad laver du? Hvad fanden laver du?
Sæt mig fri. Kom så. Hvad fanden?
Skyder du mig?
Tekster af: Karen Marie Svold Coates