Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PREDSTAVLJA
Hoćemo li?
Pazi gdje staješ.
Zaboravila sam koliko je ovo mjesto predivno.
Vidi koliko je ovo dobro.
Gdje je sve jebeno cvijeće?
Što?
Rekao sam April da kupi neumjereno mnogo cvijeća.
-Ne vidim jedan jebeni cvijet. -Nema veze. Prekrasno je.
Ne, nisam to tako zamislio.
Što to… Ne!
-Poslije ću je ukoriti. -Ne!
-Draga… -Ne.
Skini tu odjeću.
Ne, prvo se raspakiraj. Molim te.
-Prvo to. -Zašto?
Zato što sam fina dama i radije bih u spavaćoj sobi nego u dnevnoj i… Ne!
Jesu li se potrudili napuniti hladnjak?
Da, provjeravam.
Raspakirat ću torbe.
Ne vidim jebeni smisao asistentice.
Ima mlijeka koje je isteklo.
Super. I otvoreni sok od naranče.
Nisi li rekao April da dolazimo?
Draga, nismo li rekli da se nećemo dovikivati preko kuće?
Da.
Nema veze, samo ćemo morati sami…
Zar nema hrane?
Draga! Halo?
Draga!
Ne odgovaraš jer sad ja vičem
ili jer me ne čuješ? Pas mater!
Sjedni na kauč.
Ne zajebavam se.
Dobro, a da prvo pustiš moju ženu?
Pustit ću je kad sjedneš na kauč!
Ovo nisu pregovori. Sjedni.
-Dobro. -Ne želim joj nauditi.
Sjedni.
-Sjedam. -Dobro. Sad ti sjedni.
Ne tu. Sjedni ovamo.
Nećeš me zajebavati. Razumijemo li se? Da ili ne?
Razgovaraj sa mnom. Što želiš?
Novac? To želiš?
Daj da ti to sredim. Ne želiš nikome nauditi.
Nisi takav tip.
Već znaš kakav sam tip?
Je li?
Ne, samo pitam što želiš. Pomoći ću ti.
Što radiš?
Što to radiš?
-Molim te… Imamo novca. -Pokušavam surađivati s tobom.
-Pokušavam surađivati. -Nitko ne zna…
Svezat ću ti noge i nećeš se mrdati.
Ne moraš nas vezati, nećemo mrdnuti.
-Bio si zaposlenik? Je li to? -Ne rade svi za tebe.
Mora li biti tako čvrsto?
Molim te, već mi prekidaš cirkulaciju.
-Dobro. -Vadi ruku iz džepa!
Dajte mi mobitele. Oboje. Stavite ih na stol. Izvadite ih!
Stavi ga na stol. I ti.
Mobitel. Van. Stavi ga na stol.
-Dobro. -Dobro.
-To ti je jedini mobitel? -Da, to mi je jedini mobitel.
Da?
Sigurno? Ili da provjerim?
Dobro!
Izvoli.
Bravo. Sad moram i nju provjeriti.
Vidiš što si učinio?
-Ne moraš to raditi. -Nisam morao, sad moram.
Kako se ovo otvara?
Kako se otvara? Nekakva fora?
-Ne! -Imaš jebenu kopču.
Shvatio sam.
Dobro.
Očito želiš novac. Zar ne?
Želim ti dati novac, dobro?
Imam nešto gotovine skriveno ovdje.
Tako je, za hitne slučajeve.
Da, za hitne slučajeve.
Rijetko smo ovdje, pa će mi trebati vremena da se sjetim gdje je jebena lova,
ali ću je naći i onda ćeš otići.
Našao sam tvoj sat, tvoj Rolex.
Da, vidim.
I nešto novca u šupljoj knjizi.
-Vjerojatno ima još. -Imamo još.
Ako ima još, mora biti u radnoj sobi.
Smijem li ustati i odvesti te onamo?
Polako.
-Jesi li dobro, draga? -Dobro je.
Možeš je pustiti. Kreni.
Čut ću ako se pomakneš.
Neće se pomaknuti.
Sve će biti u redu, samo čekaj.
Znam da smo negdje ugradili tajni pretinac.
-Ništa ne pokušavaj! -Neću.
Pokušavam ti naći lovu.
Čini se da znaš tko sam.
Kako želiš da te oslovljavam?
Što prije završimo ovo, to bolje.
Pogledaj me.
Nešto ću te pitati i reći ćeš mi istinu.
Imaš li pištolj ovdje?
Ne.
To je to? Još nešto?
Ne.
Vidiš?
Daj mi to.
Hajde!
Oko 5000.
Kad zbrojimo moj Rolex,
novac koji si našao u radnoj sobi
i ovo, rekao bih da si imao uspješno jutro u mojoj kući.
Ostalo ili ne možeš odnijeti ili je jednostavno pronaći.
Dakle, to je to.
I imaš naše mobitele, nemamo fiksni.
Nemamo fiksni, nemamo kamere.
Susjeda nema kilometrima i ne poznajemo ih.
Kao da nikad nisi bio ovdje.
Kao da smo došli i neke su stvari nestale,
ali nedovoljno za prijavu policiji.
Stavi ruke iza leđa.
Neću.
Nagni se i stavi ruke iza leđa!
-Samo idi. -Nisi li me slušao?
Da, čuo sam sve što ste rekli.
Neću vas ostaviti da radite što želite čim odem.
Kad odeš, sve ćemo zaboraviti.
-Trebam prednost. -Nitko ne zna da smo ovdje.
Ne vjerujem ti, jebote.
Pas mater!
Dobro, što sada?
Samo hodajte.
Znaš li kamo?
Da, desno. Ovuda.
Koji ti je plan?
Plan je da začepiš.
Hodajte. Ravno.
To nije plan.
Ovdje.
Otvori vrata i uđite.
Molim?
Stvarno ćeš nas zaključati u saunu?
To je tvoj plan?
Zatvoriti nas u jebenu saunu, da smo danima bez hrane i vode?
Neće biti danima. Zagradit ću vrata.
S vremenom ćete se probiti.
To je jedino rješenje.
Ne, nije mi do znojenja.
Neću je upaliti. Ulazi.
Ne, morat ćeš uključiti mozak i smisliti nešto drugo.
Ne želim ti nauditi pred ženom.
Dobro. Draga…
Ne znate kad ću otići.
Pričekajte sat vremena prije nego što pokušate izaći.
Kompa, ne shvaćaš što ti pokušavam reći. Nitko ne zna da smo ovdje!
Trebao sam održati predavanje na CES-u,
ali sam otkazao u zadnji čas, u redu?
Otkazao sam da iznenadim nju!
Namučio sam se da promijenim raspored zbog nje!
-I onda se ti pojaviš! Što? -Zbog nas.
-Da, to sam i rekao! Zbog nas!
Što sam rado učinio da imamo malo mira, dobro?
Onda uživajte u miru.
Ubit ću ga, jebote. Samo ću ga…
Jebeno ću ga… Jebemti!
Jebemti!
Sumnjam da je imao pištolj.
Dobro.
Jebemti!
Dobro.
-Požuri! Hajde! -Čekaj!
Stani!
Jebemti.
Stanite!
Jebemti.
-Odjebi! Prestani! -Uhvatit ću te! Stoj!
-Stani! -Koji kurac?
Pobijedio sam, uhvatio sam te. Stani. Ne tjeraj nas da opet trčimo.
Uhvatit ću te kamo god krenuo. Samo stani.
Ne! Stani!
Ostani dolje.
Ne zajebavam se! Pozovi je ovamo!
-Imam ga! -Draga!
Vraćaj se ovamo, odmah!
Draga!
Imam vaš pištolj!
Čija je to kamera?
Otkud da znam?
Jesi li uopće siguran da je to kamera?
-Da, siguran sam. -Ili je samo mali…
-Kamo vodi? -Nemam pojma.
Također, i sam dobro znaš, kad je nešto snimljeno digitalno,
ako je uopće snimljeno, jednostavno negdje postoji.
Ne možeš ništa. To nije supermarket
gdje možeš otići straga i izvaditi tvrdi disk.
Za tebe su svi idioti?
Ne svi.
Lagao si mi.
Ne lažem.
Nemamo sigurnosne kamere na posjedu.
Kao što nemaš pištolj?
Kad smo kod toga, dogovorimo nekakva pravila za taj pištolj.
Što to znači?
Ne znam koliko iskustva imaš s oružjem,
ali ako ćeš ga uperiti u nas, uperi ga u mene, dogovoreno?
Nisam ga još uperio ni u koga.
Znam, samo želim reći da znamo da imaš pištolj.
Ne idemo nikamo.
I da spriječimo bilo kakve jebene
nezgodice,
uključi osigurač.
Uključen je.
-Vidiš? -Dobro.
-Nema nezgoda. -Super, ali pitanje ostaje.
Što želiš da učinim?
Situacija je ostala ista.
Nije ista situacija.
Ne ako su mi snimili lice, ne ako se moram skrivati.
-Misliš da je pet somova dosta? -Dakle, promijenio se iznos koji trebaš.
Jesam li u pravu?
Sve troje moramo pronaći rješenje.
Dakle, svodi se na koliko i kada.
Onda… Koliko?
Za što? Da nestanem?
Započnem novi život? Izgleda da ću morati, pa…
Znaš…
Sto pedeset tisuća dolara.
-Što je smiješno? -Sto pedeset tisuća?
Sto pedeset tisuća.
Misliš da je to dovoljno?
Da, mislim da ti treba više.
Da, ako želiš nekakvu razumnu kvalitetu života.
Nešto mi govori da mi imamo različita viđenja kvalitete života.
Definitivno imamo, ali svakako mislim da 150 000 neće biti dovoljno.
To ćeš začas spiskati.
Onda udvostruči. Tristo tisuća.
Draga, gdje je taj bespoštedni pregovarač bio kad smo radili predbračni?
Uglavnom…
Samo moje mišljenje,
to je i dalje premalo.
Super, onda dodajmo nulu.
Tri milijuna.
Što se smiješ?
Sad ispadaš smiješan.
Oprosti, nisi li sad težak nekoliko milijardi ili tako nešto?
Koji god iznos spominju, a pravi je iznos mnogo veći,
to ne znači da mogu podići crvenu slušalicu
i u bilo kojem trenutku podići koliko god novca želim.
Usto, ako zatražim tri milijuna,
ne misliš li da će to izazvati poveću sumnju,
što ti baš i nije u interesu?
Dobro, koliko onda najviše možeš dobiti?
Koji je maksimum?
Ne želiš maksimum.
Želim jebeni… Želim maksimum! Koliki je?
Ja sam jedini ovdje bio u sobi s više od milijun dolara.
Kod takvih iznosa postoje određena ograničenja.
Problem je i koliko taj novac teži.
Koliko fizički mogu nositi?
Znaš li koliko teže tri milijuna dolara?
Koliko?
Ne znam točnu težinu, nije to poanta,
već da treba misliti koliko stane u jednu akto…
Samo mi reci iznos!
Dobro? Samo reci… Koji…
Koji je broj?
Dečki, moram na zahod.
Što?
Trpjela sam koliko sam mogla.
Kako ćemo?
Čekaj.
Ovaj zastor ostaje otvoren.
Čekaj, što? Ne mogu tako.
U čemu je problem?
Privatnost?
Dobro, postoji plan B.
Odaberi kutak dnevnog boravka i odradi svoje. Meni je svejedno.
Primamljivo.
Dobro.
Dobro je.
Da.
Zašto ja?
Osim očitoga razloga, zašto si odabrao moju kuću?
Što manje znamo jedni o drugima, to bolje. Zar ne?
Ovo mi ne izgleda nasumično.
Kao da si znao da nema kamera
i kao da si očekivao da nas neće biti.
Pripremao si ovo.
Mnogo bolje.
Četiristo pedeset tisuća.
Zaokružimo to.
Ravno 500.
To mi ima smisla.
-Može, ali problem je… -Sjećam se.
Ako ne budem mogao nositi dodatnih 50, ostavit ću ih u vašem bazenu.
Onda pola milijuna.
Idemo po tvoj novac.
Radi!
Budi tu gdje te vidim.
-Ne! Samo zvuk! -Što je? Nemoj jebeno…
Uvijek upalim video kad zovem putem računala.
Ne zanima me, ovaj put nećeš.
Jesi li ikad zvao da ti hitno treba petsto tisuća?
Evo, baš prošli tjedan.
Slušaj, nabavit ću ti novac,
no trebat će malo jebene promišljenosti.
Ako zatražim od asistentice toliki novac,
a ne pokažem lice, to će biti malo sumnjivo.
-Stajat ću ovdje. -Savršeno.
Točno ovdje. Ako samo trepneš na način koji će meni biti sumnjiv,
imat ćemo problema, dobro?
Dakle, bez češanja po nosu, bez šifri.
U redu, Matte Helme. Razumio.
Tko je Matt Helm, jebote?
Dean Martin.
„Kakva zamka!”
Nisi gledao?
Samo se usredotoči na ovo.
Nebitno.
-April. -Bok! Nisam očekivala tvoj poziv.
-Što je rekla na cvijeće? -Bolje mi ne spominji cvijeće.
Dobro.
Imam situaciju
koju treba riješiti brzo i diskretno. Dobro?
Dobro.
Želim da mi se dostavi 500 000 dolara u gotovini.
Petsto tisuća u gotovini. Dobro.
Debbie se vratila.
Molim? Bez obzira na ugovor o povjerljivosti?
Šuti, žena mi je ovdje.
To je sve što mogu reći. Koliko brzo mi ih možeš donijeti?
Pa… Sutra.
-Sutra? -Da.
-Ne možeš danas? -Ne vidim kako.
Kako odmah znaš da ne možeš danas?
Već je 15.30. Dok pripremim papirologiju banka više neće…
Dobro, jebemu! Sutra!
-Kad sutra? -Sutra navečer.
Sutra popodne, u redu? Neka bude sutra popodne.
Dobro, sredit ću to.
Želim 400 000 u stoticama, ostatak po 20.
Jedna torba, isti istražitelj kao prošli put.
Neka je on donese pred ogradu.
Pošalji mi e-mail potvrdu sutra do podneva.
Hoćeš li mi dati nekakav znak da si čula jednu riječ iz mojih usta?
-Da, riješeno. -Sredi to. Jebote!
Debbie, ha?
Stvarno si gospodin.
Ne znaš ništa o meni.
Jebi se.
Bez noževa.
Sad bismo trebali čavrljati?
Razgovarajte međusobno.
Nemate tu naviku?
Ne pod prijetnjom pištolja.
Nije da te možemo pitati ime.
Ili odakle si, čime se baviš ili si se bavio.
A vani je sunčano, tako da smo vrijeme pokrili.
Hobiji i omiljene boje siguran su izbor.
O njemu sam mnogo čitao.
Ali ti si mi misterij. Ti počni.
Omiljena boja mi je crna.
Vidim.
Kakvu to tetovažu uklanjaš sa stopala?
A da ne gledaš noge moje žene? Može?
Ništa posebno.
Tetovaža nije ništa posebno?
Jedna od najružnijih tetovaža ikad.
Znam, dao si mi do znanja.
Auč.
Nastavimo plesti ovo klupko.
Kako ste se upoznali?
Dragi.
Na dobrotvornoj večeri.
-Cistična fibroza. -Mišićna distrofija.
Dok sam još bila asistentica.
Razumijem, bila si mu asistentica.
Ne, samo asistentica. Karijera koju većina odabere.
Osim ako su se obogatili ili pljačkaju ljude u njihovim domovima.
Ili rade za muža.
Radim s njim.
Dobro? Vodim našu zakladu, posao za koji sam kvalificirana
jer sam radila za NPO-e još prije faksa.
Vjerojatno je slično, samo sad imaš hrpu novca za igranje.
Ne igram se ni s čim. To nije nikakva igra, u redu?
Ne moram ti pravdati svoj životopis, ali nadzirem izgradnju škola i bolnica…
Ali opravdavaš svoj životopis.
Možeš omalovažavati ono što radim, ali rezultati govore za sebe.
Možeš sumnjati u moje motive,
ja barem znam što ću raditi idućih pet godina.
To nije skroz istina.
Preuzet ćeš savjetodavnu ulogu kad dobijemo dijete.
Zar ne, draga?
Da, takav je plan.
Jesmo li te ja ili neka moja tvrtka nekako uvrijedili ili učinili nešto loše?
Stvarno mi se čini da me mrziš.
Jebeno ne razumijem. Kako ljudi mogu biti toliko bijesni na mene?
To je kao da se ljutiš na jebeni sat.
Ako se ljutiš na sat, ti si kriv, a ne sat.
Trebao bih se ispričati
što sam napisao algoritam koji je bio neizbježan
i koji spašava tvrtke i poboljšava živote stotinama zaposlenika.
Rekao sam nešto smiješno?
Da, smiješno mi je slušati tebe kako govoriš o poboljšavanju života ljudi.
A ne radim to?
Znaš, zapravo je jebeno jednostavno.
Napuhana pretila tvrtka umre i svi gube posao
ili učinkovitija inačica te tvrtke preživi i sačuva neka radna mjesta.
Ako išta,
pomažem ljudima da pronađu nove, održivije karijere.
Ali ti si, s druge strane,
ovdje samo da obogatiš sebe.
Nemaš pojma zašto sam ovdje
ni je li taj novac samo za mene.
Tebi je ionako beznačajan.
Novac koji bi većini promijenio život.
Sumnjam da ćeš sve dati siromašnima.
-Što je ovo? -Kako ti izgleda?
To je japanski vrt.
Uvećana verzija onih malih koje ljudi drže na stolu.
Prošli sam put došao na zamisao da stavim ogradu poput one g. Miyagija.
Sjećaš se?
I dalje ne znam što to znači.
Ograda kakvu ima g. Miyagi.
Dobro, dečki, koja je iduća tema?
Kakva još sranja imate ovdje bez veze?
Bravo.
Moraš mu se približiti, pridobiti ga.
-Što? Što želiš… -Ne poznajemo ga.
Ne znamo što namjerava kad dobije novac.
Zato mu se moraš približiti. Što god trebalo, dobro?
-Ja… -Učini što god treba. To je sve.
Možeš ti to.
U redu, ima li tko posebnih želja?
Još ne razumijem zašto nas moraš razdvojiti.
Da, kao što rekoh,
da mogu biti miran.
Stoga, birajte.
Draga, imaš li kakvu želju?
Svejedno mi je.
Onda ti uzmi ovu.
Ionako nitko neće spavati.
Samo se sjeti da sam ja ovdje cijelu noć.
Dobro?
Da.
Vrata ostaju otvorena.
-Smijem li ugasiti svjetlo? -Ako ti to pomaže.
Ne mogu zaspati.
Dobro.
Bit će ovo duga noć.
Da.
A onda i izuzetno dugi dan.
Jedina osoba koju znam da može zaspati dok ga drže zarobljenoga.
To je valjda ono „smijem se da ne bih plakao”.
Smijem li sjesti?
Smiješ.
Život će ti od sutra biti vrlo drukčiji.
Život mi se promijenio trenutak kad ste ušli u kuću.
A ne bih bio još dugo.
Bio sam na izlasku.
Nisam si mogao pomoći.
Što ćeš.
Na kraju krajeva, ne smeta mi da se sve potpuno promijeni.
Mogu to razumjeti.
Možeš?
Svatko se tako osjeća barem jednom ili dvaput u životu.
I ti?
Bilo je trenutaka kad nisam znala što bih sa sobom, kao većina ljudi.
I onda si pronašla svrhu s njim?
On i ja pronašli smo je zajedno.
Idila.
Super. Pokušavate dobiti dijete? Tako je rekao.
Da.
Čestitam.
To svaki odnos podiže na novu razinu.
Sigurno je nezgodno kad je jedna osoba zagrijana,
a druga baš i nije spremna, zar ne?
Ali to se mene ne tiče.
Ne.
To se mene uopće ne tiče.
Kao što smo rekli, idila.
A ti?
Rekao si da ne znamo je li novac samo za tebe.
Pitaš me imam li curu?
Ili postoji li netko drugi.
Jasno, ne moraš odgovoriti.
Da, neću.
Hoćeš?
To je puno za tebe.
Novac koji stiže.
To je puno za svakoga.
Trebalo bi biti.
Način na koji je uspio tako brzo skupiti toliko novca…
Rekao je da je za još jednu Debbie, zar ne?
Znaš što? Jebeš sve.
Daj mi jednu.
Dovoljno.
Hvala.
Trebala bih biti zahvalna.
I nemam se pravo ni na što žaliti jer…
pogledaj moj život i dobro koje imam priliku činiti.
Ali istina je…
nedostaje mi stari život.
Nedostaju mi prijatelji i osjećaj normalnosti.
-Dobro, oprosti, ali… -I ja…
Vjerujem da si dobra osoba, ali nisi žrtva.
Samo si osoba koja je izvršila trampu.
Znaš to, zar ne? Ne razlikuješ se od nas ostalih.
Znala sam da se ne udajem samo za njega.
Sjećam se…
Na dan vjenčanja svi su samo čekali.
Stajala sam zureći u svoje noge.
Ako krenem naprijed,
ako odem do oltara, znala sam što me čeka idućih 30 ili 40 godina.
Znala sam.
A ako se okrenem i ne odem do oltara,
nisam znala što očekivati.
Ali bilo bi to samo moje.
Samo moj izbor.
Možda po posljednji put.
Otišla sam naprijed.
Ali ako ću biti iskrena,
nisam znala hoću li sve dok nisam zakoračila.
I?
Što?
Je li vrijedilo?
Pitaj me za 30 ili 40 godina.
Dobro…
Trebala bih ići spavati.
Laku noć.
Hvala.
Može i Bloody Mary, hvala.
Ustala si na krivu nogu?
Zar postoji prava?
Koja tvrtka?
Ne možeš si pomoći?
Ocijenjen si kao višak.
I otpušten.
Zar ne?
-U redu je. Možeš mi reći. -Znam što pokušavaš.
Samo odustani.
Dugujem ti nešto, zar ne?
Ako nešto duguješ, duguješ to mnogo više ljudi od mene jednoga.
Zbog tvoje matematičke jednadžbe ljudi izgube posao u tren oka.
-Ne stignu se ni pripremiti. -Pripremiti za što?
Pitaj rudare jesu li spremni za čistu energiju.
Širi se nekakva nova ideja, taj nekakav pomodni mentalitet.
„Ja postojim.”
„I zato ste mi dužni.”
Jesi li primijetio?
Upravo zato živimo
u svijetu punom jebenih lijenčina i žicara.
Zauzeti su dangubljenjem, prigovaranjem i jadikovanjem
i čim se suoče s bilo kakvom poteškoćom, jednostavno je…
„Gotovo je.”
No ja sam prepoznao priliku.
I svaki jebeni put nešto sam poduzeo.
Nikoga ništa nisam tražio
i nisam uzimao ništa što mi nije pripadalo!
Nisu svi koji trebaju pomoć žicari.
Draga, nisam mislio na tebe ili tvoju zakladu.
To nije bio osobni napad.
Ali jest osobno.
Meni je trebala pomoć, u redu?
Otplatio si moje studentske kredite.
Jesam li ja žicar?
Nisi.
Nisi jer ti tako ne razmišljaš, zar ne?
Zar ne?
Koji je to vrag?
Šutite. Ni riječi.
To je jebeni vrtlar.
Idite u radnu sobu.
Marš u jebenu radnu sobu, odmah!
Hodajte. Brže!
Hodajte. Sve do straga.
Nisi spomenuo da dolazi vrtlar.
-Nismo znali. -Što onda radi ovdje?
Ne znam, ne bavimo se tim stvarima.
Dolazi ovamo.
Svi budite jebeno tihi, dobro?
Nastavit će kucati, vidi naš auto.
Samo… Daj mu priliku da mu dojadi.
-Da otvorim? -Da, riješi ga se.
Sve moram popravljati, jebote.
Ovoliko smo blizu. Nemoj nam ovo sjebati.
Dobro?
Zdravo!
Zdravo, gospodine. Oprostite što smetam, vidio sam da ste ovdje.
Da, tu smo. Kako vam mogu pomoći?
Budući da niste uvijek ovdje,
htio sam vam osobno zahvaliti.
Nema na čemu.
Zadovoljstvo mi je raditi na tako divnom posjedu,
stoga sam htio reći „hvala” vama i vašoj supruzi.
Vrlo ste ljubazni, bilo mi je drago.
-Hvala. Prenijet ću ženi. -Nisam htio smetati.
Da… Hvala, gospodine.
-Nema na čemu. -Začepi.
Idi u spavaću sobu. Oboje, spavaća soba.
Koliko će dugo biti ovdje?
Valjda dok ne završi.
Sranje!
Mislim da me vidio.
Zdravo još jednom.
-Oprostite što vas opet smetam. -Nipošto. Sjećate se moje supruge.
-Jasno. Gospođo… -Kako ste?
A ovo je njezin rođak. Upravo je doletio iz Portofina.
-Lijepo je što imate obitelj ovdje. -Da, fantastično.
Dok ste ovdje, htio bih vam samo pokazati jednu sitnicu.
Neću dugo.
-Znate… -Ne, idemo svi.
-Dobro. -Idemo svi.
Što više, to bolje. Za mnom, ovuda.
Što gledamo?
Pokazat ću vam, iza ugla je.
Vožnja je sigurno bila krasna kad je vrijeme ovako lijepo.
-Bilo je divno… -Ljudi, znate što?
Idemo nazad, hrana je u pećnici.
Može čekati. Što ste htjeli pokazati?
Ne znam jeste li stigli vidjeti,
ali osmislio sam i izgradio ove žardinijere.
Trebalo mi je 18 tjedana, ali mislim da se isplatilo.
Zatim, uz vaše dopuštenje, ovdje sam zamislio
prekrasan veliki hrast u sredini.
Nacrtao sam jednostavnu skicu kako bih vam mogao pokazati svoju viziju.
Jasno, trebat će vremena da naraste,
ali razmišljam kako u tome ne biste uživali samo vi,
već i vaša djeca i unuci.
Da! Naši unuci, draga.
To je…
Mislim da sam zato nacrtao svoju djecu pokraj stabla.
-Moj sin i kći. -Vidim.
Pokazao sam ovo osobi zaduženoj za krajolik, ali…
Sami ste sve ovo osmislili i izradili?
Da, gospodine.
Prijatelju, moram reći da je to stvarno impresivno.
Hvala.
-Sjajan posao. -Jako je lijepo.
Ako vam se sviđa, biste li potpisali odobrenje?
Samo…
-Moramo se vratiti. -Stablo…
-Hrana je gotova, ljubavi. Gladna sam. -Odmah!
-U sredini… -Hvala vam.
Moramo ići.
Još bih vam nešto pokazao ovdje.
Morat ćemo to poslije.
-Hvala. Žao mi je. -Kratko ću.
Žao mi je.
Mogao bi naučiti nešto od njega, kompa.
Poduzetan je.
Ponosi se svojim poslom i sve to s osmjehom na licu.
Zamisli.
Čovjek je borac, ne čeka dozvolu.
Hej, kompa.
Imamo još osam sati.
Hoćemo li igrati društvene igre ili pantomime…
Slušaš li me, kompa?
Čuješ li me?
Što bismo mogli raditi idućih osam sati?
Oprostite, možemo li razgovarati?
Stani!
Ne mogu te pustiti.
ZOVI POLICIJU
Sranje!
Ti si kriv za ovo.
Ne ja. Ti si kriv.
Provalio si u moju kuću, a nekako ja ispadam kriv.
-To želiš reći? -Zašto si to učinio?
Ne znam. Ne živi ovdje.
Ne poznajemo ga.
Dojadilo mi je gledati njegovu facu.
Ima genijalne zamisli, možda bi nas zavezao za jebeno stablo naranče, draga.
-Ne znamo što je… -Otišao bih!
Ne vjerujem mu.
No moj je prioritet moja supruga.
Prioritet?
Učinio si nešto što me dovelo u opasnost.
I njega. I njega!
Sve nas. Odlučio si za sve nas.
Što bi ti htjela?
Da sam se u djeliću sekunde koliko mi je trebalo da to našvrljam
približio i posavjetovao s tobom?
Ne, jer me nikad ne uključuješ u svoje odluke.
Zašto bi sad počeo?
Dakle, vraćamo se na to? Ja sam obično govno, je li?
Ja sam govno.
Ja sam obično govno.
Zato što sam uzeo proračunati rizik kako bih nas pokušao zaštititi.
Da, i kako je prošlo?
Koji se kurac ovdje događa?
Samo budi miran, ovo će završiti za nekoliko sati.
Što će biti za nekoliko sati?
Uzet će mi hrpu novca.
Stvarno mi je žao.
Zašto se pretvaramo da je ovaj tip ozbiljna prijetnja?
Odlazim.
Ne! Vrati se na kauč.
Svi smo umorni. Još sam pristojan prema tebi. Sjedni.
Što je ovo zapravo?
Želiš biti ja? Je li to?
Mogu ti reći da to nije divno i krasno kako ljudi misle.
Pokušaj biti bogati bijelac danas.
Svi misle da je jebeno super.
To ti misliš, zar ne?
Ali nemaš pojma s čime se nosim svaki dan.
Imam jebenu trajnu metu na leđima
i bezbroj beskorisnih ljudi koji samo čekaju da pogriješim.
Jebeno je pljuga.
Jebeno je jadno.
To si ti, zar ne? Jadan si.
Samo ga pusti na miru.
Molim?
Samo ga pusti na miru.
Da ga pustim?
Njega?
Morao sam ga držati za ruku zadnjih 36 sati da mu pomognem da me opljačka.
Zašto?
Zašto to radim, jebote? Dosta je!
Samo je htio znati
kakav je osjećaj imati malo moći jednom u svojem beznačajnom životu.
Ne pušim to. Ne znaš to ni odglumiti.
Jako je tužno. Stoga…
Idem van.
Sjedni na jebeni kauč. Odmah.
Jednostavno ti ne vjerujem.
Ne mislim da ćeš to učiniti.
Ne mislim da ćeš učiniti išta u svom čitavom jebenom životu.
Zato što…
-Slušaš li me? -Sjedni na jebeni kauč!
Slušaš li me? Da?
Ti si nula!
Čuješ? Reci to. Nula.
Nula.
Jebote!
Jebote.
-Sranje! -Ne!
Što da radimo?
Sranje!
Ne!
Jebote!
Dobro… O, moj Bože. Dobro…
-Nije stvarno. -Ne miči se. Ne!
-Nije stvarno. -Bože, ne! Učini nešto!
Što?!
Ne znam, samo pomozi!
Hajde! Dovraga!
Zašto se zaletio u staklena vrata?!
Ne! Molim te!
-Pomozi mi! -Koji kurac da radim?!
Jebemti!
Tip je mrtav, jebote.
To je bila nesreća.
Užasna stvar.
Znam da ti je teško.
Svima nam je.
Ali postoji golema razlika
između toga i onoga što misliš da sad moraš učiniti.
Nemoj prijeći tu granicu.
Mogu odmah nazvati nekoga tko rješava ovakve situacije.
Mogu odmah riješiti ovakav problem.
Daj da nazovem nekoga.
Pogledaj me.
Dobra si osoba.
Znam da si dobra osoba.
Jedan korak još nisi učinio.
Ako to učiniš, više nikad nećeš biti isti.
Vjeruj mi.
Ti nisi ubojica.
Novac je ovdje.
Što to radiš?
Ti ideš.
Draga.
Jesi li dobro?
Halo?
Izvući ćemo se odavde.
A onda idemo kamo god želiš, draga.
Počet ćemo iznova.
Možemo otići u vinograd i obnoviti zavjete. Što kažeš na to?
Sviđa ti se?
Sve će biti u redu.
Halo?
Ništa?
Zbogom.
Ruža.
Oprosti, što?
Moja tetovaža.
Bila je to ruža.
I sviđala mi se.
Boli me kurac.
Imao si pravo.
Htio sam osjetiti kako je biti ti, zato sam došao ovamo.
A onda ste se pojavili.
Duboko u sebi, zbilja sam htio da si dobra osoba,
jer bi onda barem nešto imalo smisla.
Život bi bio pošteniji.
A onda sam te vidio.
Pravoga tebe.
I stvarno si odvratan.
Mučno mi je.
I ništa se ne čini poštenim.
Ti imaš sve, a ja nemam ništa!
Barem si sam. To mi je neka zadovoljština.
Zar ne?
Mogu te sažalijevati.
Uvijek ćeš biti sam.
Jer znam nešto što ti ne znaš.
U torbici ima kontracepcijske pilule.
Draga?
Draga, je li sve u redu?
Što je to bilo?
Što se dogodilo?
Draga?
Jesi li dobro?
Što se dogodilo?
Draga!
Zar si ga ubila, jebote?
Ubila si ga, jebote.
Zar ne?
Jebote, draga!
O, Bože! Mrtav je, jebote!
O, moj Bože. Čovječe! Odveži me!
Draga, što to radiš?
Koji kurac radiš?
Odveži me! Daj!
Koji kurac?
Što, upucat ćeš me?
Prijevod titlova: Filip Lažnjak