Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎NETFLIX PREZINTĂ
‎Intrăm?
‎Ai grijă pe unde calci.
‎Am uitat cât de superb e locul acesta.
‎Uite ce bine arată!
‎Unde dracu-s toate florile?
‎Poftim?
‎I-am zis lui April ‎să cumpere flori cât cuprinde.
‎- Nu văd nicio floare. ‎- Nu-i nimic. E-n regulă. Arată splendid.
‎Nu, nu la așa ceva mă gândeam.
‎Ce fa…
‎- Țip la April mai încolo. ‎- Nu!
‎- Iubito. ‎- Nu.
‎Dezbracă-te.
‎Nu, întâi despachetăm. Bine?
‎- Despachetăm. ‎- De ce?
‎Sunt stilată și prefer dormitorul ‎în locul sufrageriei și nu…
‎Vrei să vezi dacă s-au obosit ‎să umple frigiderul?
‎Da, mă uit acum.
‎Desfac eu bagajele.
‎Nu văd ce rost are să ai o asistentă.
‎E niște lapte expirat.
‎Minunat. Și suc de portocale desfăcut.
‎Nu i-ai spus lui April că venim?
‎Stabiliserăm să nu zbierăm unul ‎la celălalt din celălalt colț al casei!
‎Așa e. Da.
‎Nu-i nimic. Înseamnă că trebuie să mergem…
‎Nu e mâncare?
‎Iubito! M-auzi?
‎Iubito!
‎Nu-mi răspunzi pentru că țip
‎sau pentru că nu mă auzi? Futu-i!
‎Așază-te pe canapea.
‎Nu glumesc.
‎Bine, dar întâi dă-i drumul nevesti-mii.
‎Îi dau drumul când șezi pe canapea!
‎Nu e o negociere. Ia loc. Șezi.
‎- Bine. ‎- Nu vreau s-o rănesc.
‎Așază-te!
‎- M-așez. ‎- Bun. Acum așază-te și tu.
‎Nu acolo. Dincolo!
‎N-o să-mi faci nici tu probleme. ‎Ne-am înțeles? Da sau ba?
‎Vorbește cu mine. Pot să te ajut cu ceva?
‎Bani? Asta vrei?
‎Te pot ajuta cu asta. ‎Nu vrei să rănești pe nimeni.
‎Nu ești genul care să rănească pe cineva.
‎Știi ce gen de om sunt?
‎Așa e?
‎Nu asta spun. Ce vrei? Lasă-mă să te ajut.
‎Ce faci? Hei!
‎Ce faci?
‎- Te rog, nu… Avem bani. ‎- Încerc să cooperez cu tine.
‎- Încerc să cooperez. ‎- Nu știe nimeni…
‎O să-ți leg picioarele ‎și n-ai să te miști.
‎Nu trebuie să ne legi. N-o să ne mișcăm.
‎- Îmi ești angajat? Asta e? ‎- Nu lucrează toți pentru tine.
‎Trebuie să fie așa strâns?
‎Te rog, îmi întrerupi circulația.
‎- Bine. ‎- Hei! Scoate mâna din buzunar!
‎Dă-mi telefonul. Și tu. ‎Pune-l pe masă. Scoate-l!
‎Pune-l pe masă. Și tu. ‎Telefonul. Afară. Pune-l pe masă.
‎- Da, bine. ‎- Așa.
‎- E singurul tău telefon? ‎- Da, e singurul meu telefon.
‎Da?
‎- Precis? Poate trebuie să verific. ‎- Bine.
‎Poftim!
‎Bravo! Acum o să-i verific poșeta.
‎Vezi ce-ai făcut?
‎- Nu trebuie să faci asta. ‎- Da, nu trebuia. Acum trebuie.
‎Cum dracu' o deschizi?
‎Cum se deschide? E vreo șmecherie?
‎- Nu! ‎- Are o afurisită de clemă.
‎Am rezolvat.
‎Bun. E clar că vrei bani. Da?
‎Vreau să-ți dau bani. Bine?
‎Am niște bani dosiți pe-aici pe undeva.
‎Da. Avem pentru urgențe.
‎Da, pentru urgențe. ‎Venim din an în Paști aici,
‎așa că va dura puțin până să-mi amintesc
‎unde-ar putea fi banii,
‎dar o să ți-i dau și o să-ți vezi de drum.
‎Uite, ți-am găsit ceasul, Rolexul.
‎Da, văd.
‎Am găsit bani într-o carte scobită.
‎- Cred că mai sunt. ‎- Avem mai mulți.
‎Dacă mai sunt, trebuie să fie în birou.
‎Pot să mă ridic și să te conduc la birou?
‎Încet.
‎- Ești bine, iubito? ‎- E bine.
‎Bine, dă-i drumul. Du-te!
‎Dacă te miști, te aud.
‎Nu se va mișca.
‎Va fi bine. Lasă-mă un minut.
‎Știu că aveam o ascunzătoare ‎pe aici pe undeva.
‎- Hei! Nu încerca vreo șmecherie. ‎- Nu încerc.
‎Încerc să-ți scot banii.
‎Pari să știi cine sunt, așa-i?
‎Ați vrea să vă spun într-un fel, domnule?
‎Cu cât te miști mai repede, ‎cu atât mai bine.
‎Uită-te la mine!
‎O să-ți pun o întrebare. ‎O să-mi spui adevărul.
‎Ai vreo armă în casă?
‎Nu.
‎- Asta e tot? Altceva? ‎- Nu.
‎Vezi?
‎Dă-mi-i!
‎Du-te!
‎Sunt vreo 5.000.
‎Vasăzică, cu Rolexul meu,
‎banii pe care i-ai găsit în birou ‎și ăștia,
‎ai avut o dimineață strașnică ‎la mine acasă.
‎Orice altceva va fi prea mare de cărat ‎sau prea ușor de urmărit.
‎Deci asta e tot.
‎Da, și ai telefoanele noastre. ‎Nu avem telefon fix.
‎Nici camere de supraveghere.
‎Și vecinii-s la câțiva kilometri. ‎Nici nu-i cunoaștem.
‎E ca și cum n-ai fi fost aici.
‎Zicem c-am intrat. ‎Niște lucruri deja lipseau.
‎Dar nu cât să facem plângere la poliție.
‎Mâinile la spate.
‎Nu.
‎Apleacă-te și pune mâinile la spate!
‎- Pleacă! ‎- N-ai auzit ce-am zis?
‎Ba da, am auzit tot ce-ai zis.
‎Nu vă las să faceți ce vreți ‎în clipa în care plec.
‎Dacă ieși pe ușă, uităm că exiști.
‎- Vreau să-mi ofer un avans. ‎- Nu știe nimeni că suntem aici.
‎Nu te cred, futu-i!
‎La naiba!
‎- Bine, ce facem acum? ‎- Mergeți.
‎În vreo direcție?
‎Da, la dreapta. Pe aici.
‎Deci, care e planul?
‎Planul e să taci dracului.
‎Mișcați-vă. În față.
‎Ăsta nu e un plan.
‎Nu, aici.
‎Deschide ușa. Intrați.
‎Ce?
‎Chiar vrei să ne încui în saună?
‎Ăsta ți-e planul?
‎Să ne încui în saună zile în șir ‎fără mâncare sau apă?
‎Nu vor fi zile. O să baricadez ușa.
‎Va dura puțin, dar veți ieși.
‎E singurul lucru convenabil pentru toți.
‎N-am chef de-o baie de aburi.
‎Nu va fi pornită. Intrați.
‎Nu. Va trebui să-ți scormonești creierul ‎după altă idee.
‎Nu vreau să te rănesc în fața soției.
‎Bine, iubito.
‎Nu veți ști când am plecat.
‎Vă sugerez să așteptați o oră ‎înainte să încercați să ieșiți.
‎Știi, ce, amice? Nu pricepi ‎ce am încercat să-ți spun.
‎Nu știe nimeni că suntem aici!
‎Trebuia să țin deschiderea de la CES ‎în weekend,
‎dar am renunțat în ultima clipă.
‎Asta ca să-i fac ei o surpriză!
‎Am mutat dracului munții din loc ‎ca să-mi schimb programul pentru ea.
‎- Și-ai apărut tu! Ce? ‎- Pentru noi.
‎- Pentru noi! Așa am zis! Pentru noi!
‎Lucru pe care l-am făcut bucuros ‎ca să fim puțin singuri.
‎Bucurați-vă de singurătate!
‎O să-l omor dracului. Pur și simplu o să…
‎Futu-i, o să-l… Futu-i!
‎Băi!
‎Băi! Băga-mi-aș!
‎Nu cred că era înarmat.
‎Așa…
‎Să-mi bag!
‎Bun.
‎- Repede, haide! ‎- Așteaptă!
‎Hei!
‎Opriți-vă!
‎Futu-i!
‎Opriți-vă!
‎Băga-mi-aș.
‎- Stai! Oprește-te! ‎- Te prind! Stai!
‎- Stai! ‎- Ce naiba!
‎Am câștigat. Te-am prins. Stai odată. ‎Nu ne mai face să alergăm.
‎Oriunde te-ai duce, te prind. ‎Stai locului. Stai.
‎Nu. Stai! Rămâi jos.
‎Nu glumesc! Adu-o înapoi!
‎- L-am prins! ‎- Iubito!
‎Întoarce-te aici imediat!
‎Iubito!
‎Ți-am luat arma!
‎A cui e camera aia?
‎De unde vrei să știu?
‎Și ești sigur că ceea ce ai văzut ‎era chiar cameră?
‎- Dacă-s sigur? Da, era o cameră. ‎- Sau era o mică…
‎- Unde e conectată? ‎- Habar n-am.
‎Știi la fel de bine ca mine, ‎o înregistrare digitală, odată făcută,
‎dac-a fost cazul, rămâne bun făcută.
‎Nu mai ai ce-i face. Nu e ca la un butic,
‎unde te poți duce în spate ‎să iei unitatea centrală.
‎Toți sunt cretini pentru tine, nu?
‎Nu, nu toți.
‎M-ai mințit.
‎Nu mint.
‎Nu avem camere de supraveghere ‎pe proprietate.
‎Zău? Cum n-aveți nici arme?
‎Apropo, ce-ar fi să stabilim niște reguli ‎legate de armă?
‎Adică?
‎Nu știu cât ești de familiarizat ‎cu armele.
‎Dar, dacă e s-o îndrepți spre cineva, ‎îndreapt-o spre mine, bine?
‎N-am îndreptat-o spre nimeni încă.
‎Știu asta. Spun doar că știm că ai o armă.
‎Nu plecăm nicăieri.
‎Și ca să prevenim orice…
‎bâlbâială nenorocită…
‎pune-i siguranța.
‎E pusă.
‎- Vezi? ‎- Bine.
‎- Nimic accidental. ‎- Grozav, dar întrebarea rămâne.
‎Ce vrei să fac?
‎E aceeași situație.
‎Nu e aceeași situație.
‎Nu dacă am fața acolo, ‎nu dacă trebuie să mă ascund.
‎Crezi că cinci bătrâne ajung?
‎S-a schimbat suma pe care o vrei, da?
‎Am dreptate?
‎Noi trei trebuie să găsim o soluție.
‎Totul se rezumă la sumă și timp.
‎Așadar, cât?
‎Ca să ce? Ca să dispar?
‎Să încep o viață nouă? ‎Se pare asta va trebui să fac, deci…
‎Știți,
‎o sută cincizeci de mii de dolari.
‎- Ce naiba e așa amuzant? ‎- O sută cincizeci de mii?
‎O sută cincizeci de mii.
‎Crezi că e îndeajuns?
‎Cred că probabil vei vrea mai mult.
‎Dac-ai căuta ‎o calitate de viață rezonabilă, da, așa e.
‎Ceva îmi spune că poate
‎noi doi avem imagini opuse ‎despre calitatea vieții.
‎Cu siguranță așa e, dar, oricum, ‎nu cred că 150.000 vor fi îndeajuns.
‎O să-i faci praf cât ai clipi.
‎Dublează-i atunci. Trei sute de mii.
‎Iubito, de ce n-ai negociat la fel de dur ‎când am făcut acordul prenupțial?
‎În fine.
‎E doar o părere. ‎Tot cred că e prea mică suma.
‎Super. Atunci să-i mai adăugăm un zero.
‎Trei milioane.
‎De ce râzi?
‎Acum, doar… ești ridicol.
‎S-avem pardon.
‎Nu valorezi câteva miliarde de dolari ‎sau ceva de genul?
‎Oricât s-ar zvoni că valorez, ‎suma de fapt e mult mai mare,
‎tot nu înseamnă ‎că pot să iau telefonul roșu
‎și să retrag cât vreau, oricând vreau.
‎Nu așa merge treaba. ‎Iar dacă aș cere trei milioane de dolari,
‎nu crezi că s-ar naște niscaiva întrebări,
‎ceea ce nu-ți prea dorești, nu-i așa?
‎Bine! Atunci cât poți scoate de mult?
‎Care e maximumul?
‎Nu vrei maximumul.
‎Vreau naibii… Vreau maximumul! ‎Care e maximumul?
‎Sunt singurul de-aici ‎care a fost într-o încăpere
‎cu peste un milion de dolari în ea.
‎Există anumite limite ‎la genul ăsta de sumă.
‎Nu numai suma, ci și cât cântăresc banii?
‎Cât pot să car fizic?
‎Ai idee ‎cât cântăresc trei milioane de dolari?
‎Cât?
‎Nu știu exact cât. Nu asta e ideea.
‎Ideea e să te gândești ‎cât încape într-o vali…
‎Doar spune-mi suma!
‎Da? Doar spune… Care e…
‎Care e cifra?
‎Trebuie să merg la baie.
‎Poftim?
‎M-am ținut cât am putut.
‎Cum procedăm?
‎Stai puțin.
‎Perdeaua rămâne deschisă.
‎Stai. Ce? Nu pot să fac așa.
‎- Care e problema? ‎- Intimitatea?
‎Bine, mai există și altă opțiune.
‎Alegi un colț de sufragerie și faci acolo.
‎Îmi convine oricum.
‎Tentant!
‎Bine.
‎Rezolvat.
‎Da.
‎De ce eu?
‎În afara motivului evident, ‎de ce ai ales casa mea?
‎Cu cât știm mai puțin unul ‎despre celălalt, cu atât mai bine, nu?
‎Nu mi se pare o pură întâmplare.
‎Se pare că știai ‎că nu sunt camere de supraveghere
‎și te așteptai să fim plecați.
‎Ți-ai făcut bine temele.
‎Mi-e mai bine.
‎Patru sute cincizeci de mii.
‎Să rotunjim.
‎Chiar 500.
‎Mi se pare corect.
‎- Am putea rezolva, dar treaba e… ‎- Da, îmi amintesc.
‎Dacă nu reușesc să car cele 50 în plus, ‎le las la tine în piscină.
‎Deci jumătate de milion.
‎Să-ți facem rost de bani.
‎Funcționează!
‎Tu! Rămâi la vedere.
‎- Nu. Hei! Audio. Doar audio. ‎- Cum adică?
‎De fiecare dată când sun de pe computer, ‎e pe video.
‎Da, păi, nu-mi pasă. Nu de data asta.
‎Ai sunat vreodată pe cineva ‎pentru livrarea urgentă a 500 de mii?
‎Da, săptămâna trecută.
‎Bine, uite. Îți fac rost de bani.
‎Dar va fi nevoie de puțină finețe.
‎Dacă sun și-mi rog asistenta ‎să scoată o asemenea sumă
‎fără să mă vadă la față, ‎e posibil să dau de bănuit.
‎- Voi sta proțăpit aici. ‎- Perfect.
‎Și, dacă clipești într-un fel ‎care-mi va părea dubios,
‎vom avea o problemă, da?
‎Nu te scarpini la nas. ‎Nu folosești cuvinte codificate.
‎Bine, Matt Helm, am înțeles.
‎Cine mă-sa e Matt Helm?
‎Dean Martin.
‎„Asta da capcană.” N-ai văzut filmul?
‎Concentrează-te la ce… la asta.
‎Las-o moartă.
‎- April. ‎- Bună! Nu m-așteptam să te-aud.
‎- Cum au fost florile? ‎- Nu mă stârni cu florile.
‎Bine.
‎Am o problemă
‎care trebuie rezolvată repede și discret.
‎Așa.
‎Am nevoie de 500.000 de dolari în numerar ‎să-mi fie aduși aici.
‎Cinci sute de mii în numerar. Bine.
‎Debbie s-a întors.
‎Cum? Chiar și cu acordul ‎de confidențialitate?
‎Taci! Soția mea e aici.
‎Nu pot spune mai multe. ‎Cât de repede poți să-mi trimiți banii?
‎Păi, mâine.
‎- Mâine? ‎- Da.
‎- Azi nu poți? ‎- Nu văd cum.
‎De unde știi că nu mi-i poți da azi?
‎E 15:30. Până completez documentația, ‎banca nici nu va…
‎Bine! Futu-i! Mâine.
‎- Mâine, când? ‎- Până mâine-seară.
‎Mâine după-amiază, da? ‎Să fie mâine după-amiază.
‎Bine, mă ocup.
‎Vreau 400.000 în sute, ‎restul în bancnote de 20, o geantă.
‎Putem folosi același om ca data trecută.
‎Să-i lase în fața porții, bine?
‎Dă-mi un e-mail de confirmare ‎mâine la prânz.
‎Bun, voiai să-mi dai un semn
‎că ai auzit ce-am zis?
‎- Da, bine. Mă ocup. ‎- Rezolvă, April! Futu-i!
‎Debbie, zici?
‎Ești o mare figură.
‎Nu mă cunoști.
‎Du-te-n mă-ta!
‎Fără cuțite.
‎Ce, trebuie să facem conversație?
‎Puteți vorbi între voi.
‎- De obicei nu stați de vorbă? ‎- Nu sub amenințarea armei.
‎Nu putem întreba cum te cheamă.
‎Sau de unde ești sau cum îți câștigi ‎sau ți-ai câștigat pâinea.
‎Și afară e soare, ‎deci cu vremea am terminat.
‎Hobby-urile și culoarea preferată ‎sunt subiecte sigure.
‎Despre el am citit destule.
‎Dar tu, tu ești un mister. ‎Așa că începe tu.
‎- Culoarea mea preferată e negru. ‎- Se vede.
‎Ce e cu tatuajul ‎pe care ți-l scoți de pe picior?
‎Mai lasă picioarele nevesti-mii!
‎Nu a însemnat nimic.
‎Tatuajul?
‎A fost printre cele mai urâte tatuaje ‎pe care le-am văzut.
‎Da, știu. Ai fost explicit.
‎Aoleu!
‎Să continuăm să depănăm.
‎Cum v-ați cunoscut?
‎Scumpule.
‎Ne-am cunoscut la o chetă.
‎- Fibroză chistică. ‎- Distrofie musculară.
‎Când eram asistentă.
‎Am înțeles.
‎I-ai fost asistentă.
‎Nu, nu asistenta lui, doar asistentă. ‎Traseul majorității.
‎Exceptând cazul în care ai făcut avere ‎sau jefuiești oamenii în casa lor.
‎Sau lucrezi pentru soțul tău.
‎Lucrez cu el.
‎Conduc fundația, ‎lucru pentru care-s foarte calificată,
‎lucrez pentru ONG-uri ‎dinainte de facultate.
‎Probabil că e foarte asemănător,
‎doar că acum te joci cu o grămadă de bani.
‎Nu mă joc cu nimic. Nu e un joc.
‎Nu că trebuie să-ți dau socoteală,
‎dar mă ocup de construit școli și spitale…
‎Ba îi dai socoteală.
‎N-ai decât să iei în derâdere ce fac.
‎Rezultatele vorbesc de la sine.
‎Poți să-mi pui la îndoială motivele,
‎dar măcar știu ce voi face ‎în următorii patru sau cinci ani.
‎Nu e tocmai adevărat.
‎Vei avea mai mult un rol consultativ ‎după ce vom avea un copil.
‎Nu, iubito?
‎Da, ăsta e planul.
‎Am făcut eu ‎sau una dintre firmele mele ceva
‎care să te rănească ‎sau să te jignească în vreun fel?
‎Chiar pare că mă urăști.
‎Nu înțeleg. Cum pot fi oamenii ‎atât de furioși pe mine?
‎E ca și cum ai fi furios ‎pe un nenorocit de ceas.
‎Dacă te înfurii pe un ceas, e problema ta. ‎Nu e a ceasului.
‎Trebuie să-mi cer scuze
‎pentru că am scris un algoritm ‎care era inevitabil
‎și care salvează firme ‎și îmbogățește viața a sute de angajați?
‎Am spus ceva amuzant?
‎Mi se pare amuzant să te aud vorbind ‎despre îmbogățirea vieții altora.
‎Nu fac asta?
‎Știi, e al naibii de rudimentar.
‎O companie umflată moare, ‎se pierd toate locurile de muncă,
‎sau o versiune mai zveltă ‎și mai eficientă a ei supraviețuiește,
‎rămân și unele locuri de muncă.
‎Din contră,
‎ajut oamenii să-și găsească ‎niște cariere mai durabile.
‎Tu, însă,
‎ai venit aici ‎cu singurul scop de a te îmbogăți.
‎Știi ce? Nu știi de ce am venit aici
‎sau dacă banii-s doar pentru mine.
‎Nu are sens pentru tine, oricum.
‎Bani ce ar putea schimba viața oricui.
‎Mă îndoiesc că li-i vei dona săracilor.
‎- Ce e asta? ‎- Ce crezi?
‎E o grădină zen.
‎E ca cele mici pe care le vezi ‎pe biroul oamenilor, dar mare.
‎Ultima dată, aici,
‎m-am gândit să pun un gard ‎à la dl Miyagi, ca să o încadreze.
‎Mai știi?
‎Da, tot nu știu ce înseamnă asta.
‎Un gard à la domnul Miyagi.
‎Bun, băieți. Care e următorul punct ‎de pe agendă?
‎Ce prostii nefolosite mai ai aici?
‎Bine lucrat.
‎Apropie-te de el. Câștigă-l.
‎- Ce? Ce vrei să… ‎- Nu-l cunoaștem.
‎Nu știm ce intenționează să facă ‎după ce primește banii.
‎Trebuie să te apropii de el. ‎Fă orice trebuie, bine?
‎- Nu înțe… ‎- Fă orice trebuie. Atât.
‎O poți face.
‎Aveți o preferință anume?
‎Tot nu înțeleg de ce crezi ‎că trebuie să ne desparți.
‎Da, păi, cum spuneam…
‎pentru liniștea mea.
‎Așa că ce-ar fi să alegeți?
‎Iubito, ai o preferință?
‎Nu-mi pasă.
‎Ia-o pe aceasta de-aici.
‎Nu e ca și cum am dormi vreunul.
‎Nu uitați, voi fi aici toată noaptea.
‎Da?
‎Da.
‎Ușile rămân deschise.
‎- Sting lumina? ‎- Dacă te-ajută.
‎Nu pot să dorm.
‎Bine.
‎Va fi o noapte lungă.
‎Mda.
‎Urmată de o zi foarte lungă.
‎Singurul bărbat pe care-l știu ‎care adoarme în timpul propriei răpiri.
‎Cred că e un moment ‎în care să faci haz de necaz.
‎Te deranjează?
‎Nu, nu mă deranjează.
‎Viața ta va fi foarte diferită ‎după ziua de mâine.
‎A devenit foarte diferită ‎de când ați intrat pe ușa din față.
‎Eram ca și plecat.
‎Tocmai plecam.
‎Nu m-am putut abține.
‎Ce vei face?
‎Până la urmă, nu am nimic împotrivă ‎ca totul să se schimbe radical.
‎- Înțeleg. ‎- Serios?
‎Cred că oricine simte așa ‎măcar o dată sau de două ori în viață.
‎Tu simți?
‎A fost o vreme când nu știam ‎ce vreau să fac cu mine,
‎ca orice alt om.
‎Apoi ți-ai găsit scopul cu el?
‎L-am găsit împreună cu el.
‎Imaginea ideală.
‎Grozav. Încercați să faceți un copil, nu? ‎Asta a spus?
‎- Da. ‎- Felicitări!
‎Asta duce orice relație ‎la un cu totul alt nivel.
‎Pesemne e greu ‎când un om e dornic să o facă
‎și celălalt nu e la fel de pregătit, ‎nu-i așa?
‎Dar nu mă privește.
‎Nu.
‎Nu mă privește deloc.
‎Cum ziceam, imaginea ideală.
‎Dar tu?
‎Ai zis că nu știm ‎dacă banii-s doar pentru tine.
‎Mă întrebi dacă am o iubită?
‎Sau dacă ai pe cineva.
‎Nu trebuie să răspunzi, evident.
‎Da, nu am s-o fac.
‎Vrei?
‎E mult pentru tine.
‎Banii care vor veni.
‎E mult pentru oricine.
‎Așa ar trebui.
‎Felul în care a făcut rost de atâția bani ‎atât de rapid…
‎A zis că sunt pentru altă Debbie, nu?
‎Știi ce? Dă-o-n mă-sa!
‎Iau și eu una.
‎Atât.
‎Mulțumesc.
‎Ar trebui să fiu atât de recunoscătoare!
‎Și să accept totul cu stoicism
‎pentru că, uită-te la viața mea
‎și la binele pe care-l fac.
‎Dar adevărul e că…
‎mi-e dor de vechea mea viață.
‎Mi-e dor de prieteni ‎și de senzația de a fi normală.
‎- Îmi pare rău. E… ‎- Și…
‎Sunt sigur că ești un om cumsecade, ‎dar nu ești o victimă.
‎Ești un om care a făcut un târg.
‎Știi asta, nu? Ești exact ca noi ceilalți.
‎Știam că nu mă mărit doar cu el.
‎Îmi amintesc cum, în ziua nunții mele,
‎toată lumea aștepta.
‎Și stăteam acolo, ‎privind fix în jos la picioare.
‎Dacă înaintam, dacă pășeam spre altar,
‎știam exact ce se va întâmpla ‎în următorii 30 sau 40 de ani.
‎Știam.
‎Iar dacă mă întorceam, ‎dacă nu mergeam spre altar,
‎nu știam bine la ce să mă aștept.
‎Dar ar fi fost a mea.
‎Alegerea mea și numai a mea.
‎Poate pentru ultima dată.
‎Am înaintat.
‎Dar, dacă e să fiu sinceră…
‎Nu am știut dacă o voi face ‎până la acel prim pas.
‎Ei bine?
‎Ei bine, ce?
‎A meritat?
‎Întreabă-mă iar peste 30 sau 40 de ani.
‎Bun, atunci…
‎Ar trebui să dorm puțin.
‎Noapte bună!
‎Mulțumesc.
‎Iau și eu un Bloody Mary. Mersi.
‎Te-ai sculat cu fața la cearșaf?
‎Se putea și altfel?
‎Ce companie era?
‎Nu te poți abține, nu?
‎Ai fost considerat inutil.
‎Și concediat.
‎Așa este, nu?
‎- E în regulă. Poți să-mi spui. ‎- Știu ce încerci să faci.
‎Las-o baltă.
‎Îți datorez ceva, nu?
‎Dacă ai o datorie, e față de mult ‎mai mulți oameni decât mine.
‎Din cauza calculelor tale meschine, ‎slujbele oamenilor dispar fulgerător.
‎- Nici n-au timp să se pregătească. ‎- Pentru ce să se pregătească?
‎Întreabă minerii de cărbune ‎dacă sunt pregătiți pentru energia curată.
‎Circulă o nouă mentalitate ‎care e la modă acum,
‎anume de… „Exist.
‎Prin urmare, îmi ești dator.”
‎Ai auzit de asta?
‎Acesta este motivul pentru care trăim
‎într-o lume ‎plină de derbedei și paraziți puturoși.
‎Sunt prea ocupați să șadă degeaba ‎și să se plângă…
‎încât când se confruntă cu o piedică, ‎îi ia…
‎Cred că asta e tot.
‎Dar eu am recunoscut oportunitatea.
‎Și am făcut ceva concret de fiecare dată.
‎Nu i-am cerut nimănui nimic…
‎și n-am luat niciodată vreun lucru ‎care nu era al meu!
‎Nu oricine are nevoie de ajutor e parazit.
‎Iubito, nu mă refeream la tine ‎sau la organizația ta.
‎Nu era un atac la persoană.
‎Ba da.
‎Aveam nevoie de ajutor.
‎Mi-ai achitat creditele pentru studii.
‎Sunt un parazit?
‎Nu.
‎Nu, pentru că nu gândești așa, nu?
‎Sau da?
‎Ce naiba e asta?
‎Faceți liniște. Nu scoateți o vorbă!
‎E grădinarul, băga-mi-aș.
‎Treceți în birou.
‎Treceți dracului imediat în birou!
‎Hai! Mișcați-vă!
‎Duceți-vă! Până în capăt.
‎N-ați zis că vine grădinarul.
‎- Nu știam. ‎- Ce caută aici?
‎Nu știu. Nu ne ocupăm de așa ceva.
‎Vine.
‎Să tăceți dracului amândoi!
‎O să continue să bată. Ne vede mașina.
‎Lăsați-l să bată până se plictisește!
‎- Vrei să merg să vorbesc cu el? ‎- Da, scapă de el.
‎- Pe toate trebuie să le rezolv. ‎- Ascultă.
‎Suntem foarte aproape. Să n-o dai în bară!
‎Da?
‎¡Hola!
‎Bună ziua, domnule. Scuzați deranjul. ‎Am văzut că sunteți aici.
‎Da, suntem aici. Cum te pot ajuta?
‎Cum nu sunteți mereu acasă,
‎am vrut să vă pot mulțumi personal.
‎Pentru puțin.
‎Îmi face plăcere să lucrez ‎pe o proprietate atât de frumoasă
‎și voiam să vă spun dvs. ‎și soției dvs., ‎gracias.
‎Ești prea amabil ‎și mă bucur să te cunosc.
‎- Gracias‎. Îi transmit. ‎- Nu vreau să deranjez.
‎Da… ‎Gracias, señor.
‎- Cu plăcere. ‎- Taci!
‎Mergeți în dormitor. Amândoi, în dormitor.
‎Cât mai stă ăsta aici?
‎Până termină, presupun.
‎Rahat!
‎Cred că m-a văzut.
‎Bună ziua din nou.
‎- Regret să vă deranjez iar. ‎- Nu, deloc. Ți-o amintești pe soția mea.
‎- Sigur. ‎Señora. ‎- Bună!
‎Și vărul ei. Tocmai a venit din Portofino.
‎- E bine că aveți familie aici. ‎- Da, asta e tot.
‎Señor, ‎dacă tot sunteți aici, ‎vreau să vă arăt un lucru.
‎Durează doar un minut.
‎- Știi ce? ‎- Nu, ce-ar fi să mergem?
‎- Bine, da. ‎- Să mergem toți!
‎Cu cât mai mulți, cu atât mai bine. ‎Urmați-mă. Pe aici.
‎La ce ne uităm?
‎O să vă arăt imediat, după colț.
‎Cred că ați avut un drum foarte plăcut, ‎fiindcă vremea a fost atât de frumoasă.
‎- A fost frumos pe… ‎- Știți ce?
‎Am pus ceva la cuptor. ‎Trebuie să ne întoarcem.
‎Nicio grabă. Ce voiai să-mi arăți?
‎Nu știu dacă ați apucat să vedeți, ‎dar am proiectat
‎și am construit, ‎am pus jardinierele acestea aici.
‎Mi-a luat 18 săptămâni, ‎dar cred că a meritat.
‎În continuare, mi-am imaginat, ‎cu voia dvs., chiar aici,
‎un stejar imens superb, chiar în centru.
‎Am făcut o mică schiță ‎să vă arăt care este viziunea mea.
‎Va dura până va crește, bineînțeles,
‎dar mă gândeam ‎că nu vă veți bucura doar dvs. de el,
‎ci și copiii și copiii copiilor dvs.
‎Da. Copiii copiilor, iubito! Ce tare!
‎E… Fantastic!
‎Cred că de asta mi-am desenat copiii ‎aici, lângă copac.
‎- Băiatul și fata mea. ‎- Văd.
‎I-am arătat schița peisagistului, ‎dar, știți…
‎Așadar, spui că ai proiectat ‎și ai construit totul singur?
‎- Sí, señor. ‎- Mamă!
‎Prietene, trebuie să spun, ‎e foarte impresionant.
‎Mulțumesc, dle.
‎- Frumos lucru! ‎- Foarte drăguț.
‎Dacă vă place, poate îmi dați aprobarea.
‎Doar…
‎- Trebuie să intrăm. ‎- Copacul…
‎- E gata masa. Mi-e foame. ‎- Hei, acum!
‎- În mijloc… ‎- Mulțumesc!
‎Trebuie să intrăm.
‎Să vă mai arăt un lucru dincoace.
‎O lăsăm pe mai târziu.
‎- Mulțumesc. Îmi pare rău. ‎- Durează doar un minut.
‎Scuze.
‎Ai putea să înveți ceva de la ăsta, amice.
‎Are inițiativă.
‎E mândru de ceea ce face
‎și face totul cu zâmbetul pe față.
‎Închipuie-ți!
‎E ambițios. Nu așteaptă să i se dea voie.
‎Hei!
‎Amice!
‎Ne-au mai rămas vreo opt ore.
‎Jucăm ceva jocuri de societate ‎sau mimă sau…
‎Hei, mă asculți, amice?
‎Nu mă auzi vorbind?
‎Deci, ce facem în următoarele opt ore?
‎Scuză-mă. Putem vorbi puțin?
‎Stai!
‎Nu te pot lăsa.
‎SUNĂ LA 112
‎Rahat!
‎E vina ta.
‎Nu a mea. E vina ta.
‎Îmi spargi casa și e cumva vina mea.
‎- Asta spui? ‎- De ce ai face așa ceva?
‎Nu știu. Nu locuiește aici.
‎Nu-l cunoaștem.
‎M-am săturat să mă uit la el. ‎Are atâtea idei geniale.
‎Poate va vrea să ne lege pe amândoi ‎de un blestemat de portocal, iubito.
‎- Nu știm ce va… ‎- Aș fi plecat!
‎Nu-l cred.
‎Dar prioritatea mea e ‎față de soția mea, da?
‎„Prioritatea?”
‎Ai făcut un lucru care m-a pus în pericol. ‎Și pe el, și pe el.
‎- Pe noi toți. Ai ales pentru noi toți. ‎- Bine.
‎Ce sugerezi? Că în secunda cât a durat
‎să scriu nota să mă fi consultat cu tine?
‎Nu, fiindcă nu m-ai implicat niciodată ‎în deciziile tale.
‎De ce-ar fi fost altfel?
‎Deci iar începem. Sunt doar un jeg, da?
‎Sunt un jeg.
‎Sunt doar un jeg.
‎Îmi asum un risc calculat ‎încercând să ne protejez.
‎Da, și cum ți-a ieșit?
‎Ce dracu' se întâmplă aici?
‎Așteaptă aici, da? ‎Se va termina în câteva ore.
‎Ce se întâmplă în câteva ore?
‎Îmi ia o găleată de bani.
‎Îmi pare rău.
‎De ce continuăm să ne prefacem ‎că tipul ăsta e o amenințare?
‎Eu plec.
‎Nu! Așază-te înapoi pe canapea!
‎Toți suntem obosiți. ‎Sunt drăguț cu tine acum. Ia loc!
‎Ce vrei, de fapt?
‎Vrei să fii eu? Asta e?
‎Dă-mi voie să-ți spun, ‎nu e pomul lăudat pe care-l crezi.
‎Încearcă să fii un alb bogat ‎în zilele noastre.
‎Toată lumea crede ‎că e al dracului de mișto.
‎Așa crezi, nu?
‎Dar habar n-ai cu ce mă confrunt zi de zi.
‎Am permanent o nenorocită de țintă ‎pe spate
‎și-o droaie de nulități abia așteaptă ‎să eșuez.
‎E nasol al dracu'!
‎E deplorabil.
‎Iar ăsta ești tu, da? Ești deplorabil.
‎- Lasă-l în pace. ‎- Poftim?
‎- Lasă-l în pace. ‎- Să-l las în pace?
‎Pe ăsta?
‎Îl țin de mână de 36 de ore ‎și-l ajut să mă jefuiască.
‎De ce? Băga-mi-aș, de ce fac asta? Ajunge!
‎A vrut să știe cum e
‎să ai puțină putere ‎în existența lui lipsită de sens.
‎Nu mă convingi. Nici să mimezi nu poți.
‎E foarte trist. Așa că…
‎- Voi ieși pe ușă. ‎- Stai dracului pe canapea acum!
‎Doar… nu te cred.
‎Nu cred c-ai s-o faci.
‎Nu cred că ai să faci nimic vreodată ‎în toată viața ta de căcat.
‎Pentru că…
‎- Asculți? ‎- Așază-te dracului pe canapea!
‎Asculți? Da?
‎Ești un nimic.
‎Ai auzit? Spune-o! „Nimic”.
‎Nimic.
‎Hei! Futu-i!
‎Futu-i!
‎- Rahat! ‎- Nu!
‎Ce fa… Ce facem?
‎Rahat!
‎Nu!
‎- Futu-i! ‎- Așa. Doamne! Stai așa.
‎- Nu e real. ‎- Nu, stai.
‎- Nu e real. ‎- Nu, Doamne, nu! Fă ceva!
‎- Ce?! ‎- Nu știu! Ajută-mă! Te rog!
‎Haide! La naiba!
‎De ce ai fugi printr-o ușă de sticlă?
‎- Te rog! Ajută-mă dracului! ‎- Ce dracu' vrei să fac?
‎Futu-i!
‎Tipul e mort.
‎Ce s-a întâmplat a fost un accident.
‎A fost groaznic.
‎Și știu că te apasă. Pe toți ne apasă.
‎Dar e o diferență uriașă…
‎între ce s-a întâmplat și ce crezi ‎că trebuie să faci în continuare.
‎Nu depăși limita asta.
‎Pot suna chiar acum pe cineva ‎care se ocupă de așa ceva.
‎Pot rezolva așa o problemă. Pot suna acum.
‎- Lasă-mă să sun. ‎- Ascultă.
‎Uită-te la mine!
‎Ești un om bun.
‎Știu. Știu că ești un om bun.
‎Dar e un pas pe care încă nu l-ai făcut.
‎Dacă îl faci, ‎nu vei mai fi niciodată la fel.
‎Crede-mă!
‎Nu ești un criminal.
‎Au venit banii.
‎Ce faci?
‎Te duci tu.
‎Iubito.
‎Ești bine?
‎M-auzi?
‎Vom ieși de-aici.
‎Apoi mergem oriunde vrei tu, iubito.
‎O luăm de la capăt.
‎Am putea merge la podgorie ‎să ne reînnoim jurămintele. Ce zici?
‎Îți place?
‎Va fi bine.
‎M-auzi?
‎Nimic?
‎Adio!
‎Era un trandafir.
‎Scuze. Ce?
‎Tatuajul meu.
‎Era un trandafir.
‎Și-mi plăcea.
‎Mi se rupe.
‎Hei!
‎Ai avut dreptate.
‎Am vrut să văd cum e să fii tu, ‎așa c-am venit aici.
‎Pe urmă ați apărut voi.
‎În adâncul sufletului meu, ‎îmi doream mult să fii bun,
‎căci atunci măcar, ‎lucrurile ar avea poate o noimă.
‎Viața ar putea să pară mai dreaptă ‎și-apoi te-am văzut.
‎Pe adevăratul tu. ‎Și ești de-a dreptul dezgustător.
‎Mi-e greață.
‎Și nimic nu pare corect.
‎Tu ai totul, iar eu nu am nimic!
‎Măcar ești singur, totuși. ‎Măcar asta mă satisface.
‎Nu-i așa?
‎Te pot căina.
‎Mereu vei fi singur.
‎Pentru că știu ceva ce nu știi.
‎Are contraceptive în poșetă.
‎Iubito.
‎Iubito, ești bine?
‎Ce-a fost asta?
‎Ce s-a întâmplat?
‎Hei!
‎Iubito.
‎Hei!
‎Ești teafără?
‎Ce s-a întâmplat?
‎Hei! Iubito!
‎L-ai omorât dracului?
‎L-ai omorât dracului.
‎Nu-i așa?
‎Ce drăcie, iubito!
‎Doamne! E mort!
‎Doamne! Dar-ar dracii! Dezleagă-mă!
‎Iubito, ce faci? Ce dracului faci?
‎Dezleagă-mă! Haide! Ce mă-sa!
‎O să mă împuști?
‎Subtitrarea: Andrei Albu