Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
- Si pripravljena? - Čakaj! Ja!
- Zbrana bodi. - Bodi zbrana. Razumem!
- Držim te... - Ne, ja, drži me!
- Daj. Uporabi obe zavori. - Bom.
- Ne spusti me... - Pojdi! Lahko je.
- Tako se dela! - Babak!
Uspelo ti je! Kar nadaljuj.
Zmorem to. Bodi zbrana.
Roya?
Roya!
Kaj se ti je zgodilo?
Prestrašila si me! Vstani!
- Si v redu? - Ja.
BREZ NJE
V preddverju zbiram ljudi za skupinsko fotografijo.
Bilo bi lepo, ko bi bil tukaj na moj zadnji dan.
Ja.
Ne pozabi, da jih moraš zaliti dvakrat na teden.
Da, gospa. Še kaj?
- Si poklicala Arashovo mamo? - Ja.
Nič?
Hudiča.
- Res vas bom pogrešala. - Jaz tudi.
V redu, vsi skupaj, slikajmo se.
Obljubite mi, da bo nekdo s Photoshopom na sliko spravil Arasha!
Recimo sem?
Ste pripravljeni? 1, 2, 3.
Sita sem prepiranja o tem.
Že tako sem privolila v odhod
in ni imelo smisla reči, da moje srce tako nikoli ni bilo pri stvari.
Boji se, da boš pred potovanjem naredila nekaj neumnega.
Zanimivo, da to omenjaš, včasih se mi zdi, da bi najraje vse odpovedala!
- Res? - Seveda ne!
Vse bova spakirala, kajne?
Vem, da se le napol šališ! Babak ve, s kom ima opravka!
Zmešalo se mu je, ko sem izgubila potni list!
Skoraj bi ga kap!
Kako ste?
Kako vam je ime?
Kaj ste po poklicu?
Gospodična?
Ste v redu?
Gospodična?
Se bolje počutite?
Spijte malo.
Gospodična.
Me slišite?
Dvignite svoj prst.
Še enkrat.
Kaj je narobe s tem? Ne vem.
- Oprostite, gospa, lahko vi poskusite? - Jaz?
Ja, vi.
Zdaj dela. Ga. Roya Pakrou, rojena leta 1984 v Teheranu.
Ja. Pravilno.
Lahko še enkrat poskusite?
Pravi, da ni vpisana v sistemu. Čudno.
- Karimi. - Ja, gospod?
Preveri seznam pogrešanih oseb zadnjih nekaj dni.
Ja, gospod.
Gospa, živite v Teheranu ali prihajate iz drugega mesta?
Imate očeta ali mater ali sorojenca oziroma drugega sorodnika tukaj?
Gospa, fotografirali jo bomo in napisali poročilo.
Če jo kdo pride iskat, jo bodo našli.
Tvoja mama je lepa. Kje sta se slikala?
To je naš vrtec. In to je moja mama Hanieh.
Pogrešaš svojo mamo?
Kmalu pride nazaj. Ne skrbi, ljubček.
Amirali, ne nadleguj gospe.
- Čudovitega sina imate. - Hvala.
Ne skrbite, vašo ženo bodo kmalu našli.
Hvala.
Poslušajte, oditi moram. Tukaj ostanite.
Družina vas bo prišla iskat.
Ne skrbite, prav?
Pojdi dol. Dol!
Utihni!
Pusti me!
Pridi.
Ne vem, zakaj sem mislila, da poznava imeni druga druge!
Roya sem.
V dobrodelni organizaciji smo imeli sodelavko s slabim spominom za imena.
Zato je vse klicala Ziba!
"Ziba, si preverila račune?"
"Ziba, kam naj pošljem paket?"
"Ziba, si videla Zibo? Če jo vidiš, ji reci, da jo išče Ziba!"
Zato ti bom rekla Ziba! Kaj praviš na to?
Zapiši.
Zapiši, karkoli se spomniš.
Ime. Naslov. Karkoli.
Pozabi.
Poglej sem.
Celemu svetu bom povedala, da si tukaj.
Si utrujena?
Bi si rada odpočila?
Hočeš reči, da vsi skupaj predstavljamo le 5 % vesolja?
Tudi le delček teh 5-ih odstotkov je preveč zate!
Utihni!
Arash, lahko s tem vidimo temno stvar?
Niti slučajno, ta je bolj za šalo!
Z njim lahko vidiš le Luno, Venero
in vroče ženske iz soseščine!
Toda naj ti ga nastavim za ogled Lune in navdušena boš!
Ko enkrat vidiš, kako svetla in bleščeča je.
Skrivnostno.
Pozabljaš, da odseva sončno svetlobo.
Kot da bi nanjo polili fosfor!
Roya.
Roya, ljubica.
- Zakaj spiš tukaj? - Živjo.
Koliko je ura?
Zgodaj zjutraj je. Zakaj spiš tukaj?
Knjigo sem brala in zaspala.
- Si v redu? - V redu sem
Je bil polet dober?
Nadaljuj s spanjem v postelji. Stuširat se moram in iti v službo.
- Babak! - Ja?
- Ne vstopaj v tisto sobo. - Zakaj ne?
Gosta imava.
- Je Leili? - Ne.
Razložila ti bom. Dolga zgodba je.
Si že vstala?
Živjo.
Babak sem. Royin mož.
Vse sem prosila, da objavijo njeno sliko. Nekaj se bo danes izcimilo.
Toda sploh je ne poznava. Nahrani jo in naj odide.
- Toda Babak, kam naj gre? - Ne vem, Roya.
Iran zapuščava in veliko imava opraviti.
Ne moreva imeti gosta.
Če bi bil sinoči tukaj, ti je ne bi pustil pripeljati.
Tujka je.
Danes bo odšla. Prisežem, da se mi je včeraj smilila.
Revica je stala na dežju in drgetala.
Tudi mene skrbi.
Kaj, če je pobegnila in sem pride njena družina in naredi sceno?
Leili bom rekla, naj ji poišče prostor in tja jo bova poslala. Prav?
Dokler se ne konča, kot se je prejšnjič.
Nekoč sem nekomu hotela pomagati.
Nekoč? Hočeš reči, da je to drugič?
Prav, stran jo bom poslala.
Ne bodi taka. Poglej me.
Prav. Počakala bova. Če bo kaj iz objave, toliko bolje.
Če ne bo, jo moraš odpeljati na policijo ali drugam.
Zakaj mi ne poveste, kako izgleda vaša hči?
Ne, gospa, sploh ni debela.
In ne, tudi temne polti ni.
Gospa, ste videli sliko?
Seveda, ni težave.
Toda slika, ki ste jo poslali, ji ne izgleda podobna.
Ja. Hvala.
Kaj menite?
Dober inštrument je.
Dušilec malo nagaja, toda sicer ima dober zvok.
- Koliko časa ste ga imeli? - Mislim, da 15 let.
170 milijonov tomanov je preveč, lahko dam 130.
130 je premalo!
Mogoče grem lahko do 135. Premislite in mi sporočite.
Okoli dvajset je stara.
Gospa, zakaj naj bi vam dala svoj naslov?
Ja. Seveda.
Pošljite mi sliko svoje sestre.
Prosim, dajte.
Ob živce me spravljajo!
Kličejo me, da vprašajo, če je njihov pogrešani sorodnik pri meni?
Ne vem, kaj naj z vsemi temi knjigami.
Babaku sem obljubila, da jih bom selila le desetino.
Tudi od tega se moram posloviti.
Prosim?
Ja. Objavila sem sliko.
Kaj?
Vaša hči?
Sareh?
Če sem odkrita, ne vem, kako ji je ime.
Tudi ona se ga ne spomni.
Mogoče mi lahko pošljete sliko?
Kako to mislite, da imate samo eno hčerino sliko?
Pri mošeji?
Gospa, se lahko za trenutek umirite?
Ne jočite, da bom lahko...
Prosim?
Ne javi se.
O, fotografija!
Glej, si to ti?
Pravi "Ne morem odgovoriti na vaš klic.
Prosim, čim hitreje pridite k mošeji Nabi."
Ti izgleda podobna?
Na nek način ti je podobna.
POGREB SAREH TAYEBI
Se spomniš česarkoli o umrli ženski?
Sareh Tayebi.
Kako vam lahko pomagam?
- Pozdravljeni. Moje sožalje. - Hvala.
Ženska me je poklicala... Naj začnem od začetka.
To dekle tukaj je izgubljeno.
Ne spomni se, kdo je ali kje je prebivala.
Na omrežjih smo objavili njeno sliko
in poklicala me je ženska in mi poslala sliko
in nato me je napotila na naslov te mošeje.
- Ne razumem. - V čem je težava, oče?
- Živjo. Kako vam lahko pomagam? - Moje sožalje.
Pravi, da je ta ženska izgubljena in so jima rekli, naj prideta sem.
Pred pol ure me je klicala ženska, ki je rekla, da jo pozna.
Rekla je, da je njena hči.
Potem je bila zveza prekinjena in nisem mogla govoriti z njo.
Poslala mi je sliko. Naj vam jo pokažem.
Izbrisana je bila.
Žal mi je, gospa, ne poznamo je.
Toda moja mati se zaradi smrti moje sestre ne počuti dobro.
Kadarkoli vidi koga sestrinih let, misli, da je ona.
Ne vem, kje je videla njeno sliko.
Ime ji je bilo Sareh. Istih let je bila kot ona.
- Če nimate nič proti, greva nazaj. - Žena se ne počuti dobro.
Krivi me za njeno smrt.
Pravi, da je Sareh živa. Da ni mrtva.
- Oče. - Pravi, da je zaradi mene zbežala.
V mrtvašnico sem jo peljal. Poleg njenega trupla sem stal.
- Toda pravi, da tisto ni moja hči. - Pridi, odpelji očeta nazaj.
- Ona vas je poklicala. - Greva noter oče.
- Kaj se je zgodilo? - Nič, lažni preplah.
Roya.
Tukaj ne more ostati. Preveliko breme je...
- Tiho! - Ne govori mi, naj bom tiho!
Ne vemo, kdo je in od kod prihaja.
Kaj, če naju starši tožijo, ravno ko bova odhajala?
Nehaj, Babak! Na policijo jo lahko odpeljeva.
- Zdaj? - Ja, zdaj.
Kako si?
Žal mi je...
Oba z Royo sva vesela, da si tukaj.
Toda res je, da sva v zagati.
Vse pospravljava in v dveh tednih zapuščava državo.
Pa še Roya ima jutri operacijo očesa.
Žal mi je.
Ja?
Ja, ja.
Me razumete?
Upam, da vas starši najdejo, toda...
Daj mi to. Porezala se boš.
Izvoli.
Si v redu?
Moram...
Kaj?
Kaj si pravkar rekla?
Ziba?
- Kaj se je zgodilo? - Pravkar je nekaj rekla.
Ziba, ljubica, kaj si rekla?
Se česa spomniš?
Iti moram.
Kam hočeš iti?
Ziba, kam moraš iti?
Kam bi rada šla?
- Se česa spomniš? - Ne.
Obleci to. Prehladila se boš.
Hvala.
Z Babakom sem govorila.
Odločila sva se, da lahko še nekaj dni ostaneš.
Kako si vedela, da bo lestenec padel?
Ne vem.
Kot da bi vedela iz preteklosti.
Kot déjà vu?
Ziba!
Bi rada kaj povedala, pa se bojiš?
Ne.
Vedi, da bi karkoli takega ostalo med nama.
Prav?
Pojdiva nazaj noter. Hladno je.
Zjutraj morava na kliniko zaradi moje operacije.
Vznemirjena sem.
S tem ni nič narobe.
Roya?
Ja, ljubica?
Če oseba pozabi svojo preteklost, je še vedno ista oseba?
Ali nekdo drug?
To je jasno. Ista oseba.
Zakaj vprašaš?
Ni važno.
Tukaj je!
- Si v redu? - Ne, peče!
Nobenega razloga za strah ni bilo. Neboleče je bilo.
Gremo?
Pazi to, Leili!
Sammy je rekel, da bo imela Nahid zabavo na strehi.
Resno? Kakšen je povod?
Pravi, da lahko lunin mrk gledamo z Arashovim teleskopom.
Ne vem, počakajva na Babaka.
Naj ji rečem, da si imela operacijo in ne moreš.
Ne, mogoče pred odhodom ne bom več mogla videti Nahid.
Samo zdravila vzemi in se malo naspi. Če boš mogla, bomo nocoj šli.
- Nahid bom rekla, da ji bomo sporočili. - Prav.
Sanjala sem, da je prišel nazaj. Vsi so bili tam.
Velika zabava je bila.
Vsi vi ste bili tam. Vsi naši sorodniki.
Videla sem ga, ko se od daleč približuje.
Nekaj ljudi je bilo pred njim.
Potem sem ga izgubila.
Veš, ko veš, da je nekaj narobe v tvojih sanjah,
toda ne veš, kaj?
Govorila sem si, da vsi delujejo veseli,
toda zakaj se jaz počutim čudno?
Potem sem ga zagledala, kako se je počasi izluščil iz množice.
Proti meni je šel in mi rekel živjo.
Pogledala sem ga.
Njegov obraz je bil najprej zabrisan.
Potem sem ga videla.
Presenečena sem bila.
Spoznala sem, da ni Arash. Nekdo drug je bil.
Vsi so bili tiho. Nihče ni govoril.
Kot da so pričakovali, da bom šla in ga objela.
Tudi on me je hotel objeti.
Todi nisem se mogla premakniti.
Vprašala sem ga: "Kdo si?"
Rekel je: "Mama, me ne prepoznaš?"
"Arash sem. Tvoj sin."
Toda nisem ga prepoznala.
Potem je nekdo v množici zakričal:
"Nahid! Sram bi te moralo biti!"
"To je Arash, tvoj sin!"
Naj ti ga nastavim za ogled Lune in navdušena boš!
Ko enkrat vidiš, kako svetla in bleščeča je.
Skrivnostno.
Pozabljaš, da odseva sončno svetlobo.
Kot da bi nanjo polili fosfor!
Sta bila dolgoletna prijatelja?
Kaj? -Z Nahidinim sinom. Arash je, kajne?
Ja. Z Arashom sva se spoznala na kolidžu.
In potem smo on, Leili in jaz skupaj delali pri časopisu.
Postali smo trije mušketirji!
Ko je vlada ukinila časopis, smo ustanovili dobrodelno ogranizacijo.
Čez nekaj dni bo dva meseca, odkar je Arash izginil.
Povsod smo ga iskali, toda nikjer ga nismo našli.
Uboga Nahid. V tem času se je postarala za 10 let.
Razmišljala sem, da se tvoja mati mogoče počuti enako kot Nahid.
Ziba!
Ko si včeraj vprašala, če je oseba, ki pozabi preteklost, še vedno ista...
Kaj točno si s tem mislila?
Mislila sem, da se ne spomniš, kje si bil prej.
Toda nisi rekla, da se ne spomniš, rekla si, da pozabiš preteklost.
V čem je razlika?
Ne vem.
Roya, ne boš pogledala?
Saj že gledam!
Čudovita in rdeča je.
- Bi pogledala? - Ja.
Pojdi.
Tako dolgočasna si!
Pridi sem, Ziba. Naj Ziba pogleda.
- O, pokonci ste? - Ja.
So oči boljše?
Ne, bolečina je nadležna.
Si kratkovidna?
Mislim, da. S tem bolje vidim stvari.
Ti je všeč knjiga?
Samo začetek sem prebrala. Zadnjič sem videla, da jo berete.
Pred kratkim sem jo prebrala.
Pravzaprav sem bila presenečena, da si izbrala to knjigo!
Zakaj?
Ker gre v knjigi za dekle, ki išče svojega davno izgubljenega brata.
Zanimivo!
- Ga najde? - Ne.
Na koncu gre bolj za to, da je sama izgubljena.
Se spomniš česa novega?
Ne.
Razmišljala sem, kaj, če imaš moža ali otroka?
Ali če si mogoče čakala na pomemben dogodek?
Čudno je, kajne?
Te niti malo ne zanima, kdo si ali od kod prihajaš?
Seveda me. Toda ničesar se ne spomnim.
Kaj pa o tisti noči?
- Mislite takrat, ko ste me našli? - Ja.
Ne, ničesar.
Torej, spomnim se, da sem stala pred vrati
in potem ste se mi približali.
In nato sva šli na policijo.
Ko sva bili tam, sem hotela nekaj reči,
toda pozabila sem govoriti.
To je vse.
Imaš kakšne spomine na brazgotino na zapestju?
Ne.
Mogoče ne maraš svojega prejšnjega življenja
in se rajši ne spomniš nekaterih njegovih delov.
Torej?
Ne lažem.
Zares se ne spomnim ničesar pred tisto nočjo.
Ne, nisem hotela reči, da lažeš.
Toda zdi se mi, da sem bolj radovedna o tvoji preteklosti kot ti.
Ne vem. Mogoče sem radovedna brez razloga.
To je tvoje.
Žal mi je, kot veš, sva v kaotični situaciji.
Pa tudi zaradi operacije oči se ne počutim dobro.
Hotela sem ti to dati, dokler se ne postaviš na lastne noge.
Obstaja nevladna organizacija, ki pomaga marginaliziranim ženskam.
Ženskam, ki imajo težave s svojimi družinami
ali so zaradi kakšnega razloga zbežale od doma.
Da jim zatočišče, jim pomaga do službe in boljšega življenja.
Leili je zjutraj govorila z njihovim direktorjem.
Sklenili smo, da te pošljemo tja.
Ni slab kraj.
Pošiljali smo jim stvari iz dobrodelne organizacije.
Hvala.
Veš, Ziba.
Z Babakom bi naju veselilo, da ostaneš pri naju.
Toda veš, kakšno je najino življenje. Kmalu morava iz hiše.
Zdelo se mi je boljše, da to izveš zdaj.
- Prav, hvala. - Sedi.
Nisem mislila, da moraš takoj oditi. Pojej zajtrk.
Usedi se.
Rekla sem ti. Tega več ne potrebujem.
Zdaj je tvoje. Pravzaprav ti pristajajo!
Pojej zajtrk, potem te tja pošljem s taksijem.
Prav?
Izvoli. Preberi, da boš izvedela, kaj se zgodi na koncu.
Srebrni Peugeot čaka, da te odpelje tja.
- Prav. - Ne skrbi.
Jutri te obiščem, da vidim, kako ti gre.
Skoraj sem pozabila.
Medtem ko ste spali, je prišel poštar in nisem vas hotela buditi.
Rekla sem mu, da spite in dal mi je to kuverto.
- Adijo. - Adijo.
Pozdravljeni, gospod.
Prejela sem to pismo z obvestilom, da mi ne morejo izdati potnega lista.
- Zanima me, zakaj. - Naj pogledam.
Gospa, zaradi dolga ne morete zapustiti države.
Vlada proti vam vodi zadevo.
- Proti meni? - Ja.
Zakaj?
Živjo, Babak.
Kdo so ti ljudje?
Naši dobrodelni organizaciji naj bi posodili denar,
toda Arash pravi, da so si premislili.
So ti oni rekli, naj prideš sem?
Ja, vsakič smo se dobili na drugi lokaciji.
- Oprostite, gospod, kje je g. Sahami? - Po stopnicah navzgor.
Teh? -Ja.
Zakaj ne prideš?
Prisežem, če sta z Arashom spet zapletla stvari...
Niso mi izdali potnega lista,
ker je menda vaša agencija proti meni vložila tožbo.
Bolj je povezano z vašim direktorjem Arashem Rahnamom.
Ne razumem.
Potem ko smo mu plačali, je izginil.
Plačali?
Posojilo, ki ga je prejel od nas.
Toda, gospod, posojila nismo prejeli.
Niste? Komu smo potem plačali 20 milijard tomanov?
Mislil sem, da veste. Prvi dve plačili sta že zapadli.
Zato nismo imeli izbire.
Žal mi je, da ne smete zapustiti države.
Toda ne razumem. Nikoli nismo prejeli vašega posojila!
Morda se je g. Rahnama tako odločil in nato kar izginil.
- Kako to mislite? - Imamo kopijo pogodbe.
Mogoče če podpišete izjavo,
da je g. Rahnama prejel to posojilo od nas,
bi se lahko sporazumeli s sodnikom,
da vam izdajo potni list.
Oprostite trenutek.
Zakaj se Leili ne oglaša?
Nehaj kaditi. Škodi tvojim očem.
Oči mi bodo eksplodirale od bolečine.
Kot da imam na očeh dva kamna.
Jutri greva na pregled.
Si prepričana, da Arash ni prejel tega denarja?
Seveda ga ni! Povedal bi mi, če bi ga.
Zanko mu nastavljajo.
Zaradi tožbe si tudi sama vpletena.
Kaj, misliš, naj storim?
Ne vem. Toda v nedogled ne moreva čakati na Arasha.
Kdo ve, kaj so naredili z denarjem, kar hočejo prevaliti na Arasha.
Kaj pa, če je Arash res prejel posojilo?
Tega nikoli ne bi naredil. Če bi, bi mi povedal.
Tako veliko posojilo ni šala.
Tako zelo mu zaupaš, da bi te zlahka pretental.
Arash ti gre na živce, tudi ko je pogrešan?
Koga briga za Arasha?
Brez tvojega potnega lista bo najino življenje in načrti uničeni.
Kaj, hočeš, da naredim? Arasha ne morem izdati.
Z njimi nimamo pogodbe. Samo naklada.
Torej si ta model Sahami samo izmišlja stvari?
Tako je! Laže. Zanko nam nastavlja.
Toda Arash vedno govori resnico!
Pozdravljeni, g. Zand, ne morem vas dobiti na telefon.
Me lahko, prosim, pokličete?
Nujen primer imamo z našo organizacijo in res moram govoriti z vami.
Hvala.
To je vse del tvojega načrta, da ostaneva v Iranu!
Babak, prosim, ne začenjaj spet. Oči me bolijo in že tako sem razdražena.
Naj ne začenjam spet s tem, Roya?
Od dneva odločitve za selitev, si se kaj trudila zanjo?
Rekel sem ti, da se uči danščino,
pa si rekla, "Ne morem, težka je, nimam časa!"
Še kolesa se nisi mogla naučiti voziti!
Kaj? Lažem?
Ne lažeš. Samo na polno nakladaš!
Ne vidiš, da zapuščam vse, kar sem in kar bom kdajkoli bila,
da grem s tabo živet v tisto neumno mesto koles?
Ne vidiš, da bi tam postala nihče,
toda sprejela sem, da bom nihče, zato da bom lahko s tabo!
In potem mi rečeš, da se nisem nič potrudila?
Res si kreten, Babak.
Tudi tukaj si nihče.
- Kaj dela tukaj? - Ne vem.
Je nisi zjutraj poslala stran?
Sem. Odšla je.
Kako dolgo ste bili brez vida?
- Dokler nisem prišla nazaj do avta. - Kakšne tri ali štiri minute.
Ni vam treba skrbeti.
Lahko greste domov in pridete jutri za nadaljnjo obravnavo.
Toda, doktor, v trenutku nisem nič videla!
Vse okoli mene je bilo črno!
Kot bi zares oslepela.
Toda, g. Zand, sami veste, da nikoli nismo podpisali pogodbe.
Prav, čakala vas bom. Javite se mi.
Hvala.
- Ste kaj bolje? - Ja.
Roya.
Res vas nisem hotela spet nadlegovati.
Toda če sem odkrita, sem se bala iti v neprofitno organizacijo.
Zato sem se vrnila.
Toda odšla bom, takoj ko bom mogla. Obljubim.
Kaj se dogaja, Babak?
Nič, nimajo nobenih zasebnih sob.
V javne sobe pa moških ne sprejemajo.
Najemi eno, lahko sem sama.
Gremo domov?
Če ne bi bila tako vznemirjena, te zdravnik ne bi sprejel.
Kaj bom naredila, če se ponovi sredi noči?
Oslepela sem! Ničesar nisem videla!
Strah me je, Babak.
- Z zdravnikom me ne razumeta. - Prav, najel bom sobo.
- Če hočete, lahko ostanem z vami. - Ni treba. Leili bom poklicala.
Roya, ni ti treba klicati Leili.
- Bi res lahko ostala? - Vsekakor.
Potem grem izpolnit dokumente.
Roya.
Roya!
Pojdimo.
- Babak. - Da, draga?
Spremljevalec gospe Pakrou.
- Ja? - Njen dokument ste pustili tu.
- Iskat ga grem. - Hvala.
- Babak, tisti moški je bil tu. - Kateri?
Tisti, ki sva ga dopoldne obiskala glede posojila.
Sahami?
- Ja. - Kje?
Maloprej je bil v optiki.
- Si prepričana, da si ga videla? - Ja, sigurno je bil on.
- Kaj, če naju zasleduje? - Zakaj bi to počel?
- Motiš se. - On je bil!
Ni ga tukaj. Pa še tvoje oči niso ravno...
Mogoče imaš privide.
Roya, pojdimo.
Ko ga zadene svetloba, spremeni smer.
95 % vesolja je sestavljeno iz tega!
Hočeš reči, da vsi mi tvorimo le pet odstotkov vesolja?
Še del petih odstotkov je preveč zate!
Utihni!
Arash, lahko s tem vidimo temno stvar?
Ne, ta je bolj za šalo...
Mama! Tukaj je tvoja juha.
Mama!
Ti je udobno tukaj?
Si ponovno govorila z Zandom?
Ne, samo glasovno sporočilo je poslal, da se ukvarja z zadevo.
Uredili bodo, kajne?
Ne vem.
Torej, prav. Zjutraj se vrnem.
Roya, bi lahko jutri podpisala tisti dokument,
da že opraviva s tem?
Babak, ne morem.
Potem najdi 20 milijard tomanov, da jih vrneš državi. Kaj praviš?
Počakajva, da vidiva, kaj bo rekel Zand.
Roya, pred petimi leti sva zaradi tebe ostala.
Ne bom pustil, da tokrat uničiš najine načrte.
Pa čeprav bi odšel in te pustil tukaj.
- Hvala, da boš ostala čez noč. - Z veseljem.
Pokliči, če boš kaj potrebovala. Zgoraj bom.
Prav. Ne skrbite.
- Lahko noč. - Lahko noč.
Oprostite, gospod! Trenutek, prosim.
Lilo je kot iz škafa in opazila sem, da je premočena.
Onesvestila se je, takoj ko me je zagledala.
Odpeljali smo jo na policijo, kjer pa je niso mogli identificirati.
Lepo, da ji pomagate.
Spoznala sem, da nima kam iti. Brez vseh dokumentov.
Kaj naj bi storila? Žal mi je bilo zanjo.
Pa tudi z možem imava potovalne načrte.
Kam odhajate?
- Danska, Kopenhagen. - Čudovito!
Pred odhodom sem si hotela še operirati oči.
Toda mož ni pustil. Še dobro, da ne.
Ziba?
Roya? Ste me poklicali?
Kje si bila?
Na stranišču. Se je kaj zgodilo?
- Kaj si pravkar govorila? - Kaj?
- Slišala sem, da si z nekom govorila. - Na stranišču sem bila.
- Mogoče ste sanjali. - Prepričana sem, da je bil tvoj glas.
Nekomu si nekaj govorila. Rekla si, da si me našla.
Da si mi pomagala.
Da imaš načrte za odhod v Kopenhagen?
Sestra je rekla, da imate premočna zdravila
in da se zato mogoče lahko zmedete!
Mislim, da je bilo to.
Naj pokličem eno izmed sester?
Ne.
Mogoče so bile sanje.
Vrnite se v svojo sobo.
Pojdite.
Naspite se. Prenehajte skrbeti.
Vse se bo dobro izteklo. Obljubim.
- Ste v redu? - Kar v redu.
- Lahko greste še po ene kapljice? - Kam pa?
V lekarno spodaj.
Ni ti treba iti, Babak bo kmalu tukaj.
Šla bom.
Ziba! Naj ti dam denar.
V redu je. G. Babak mi je včeraj za vsak slučaj dal svojo kartico.
- Ste bili sinoči tukaj? - Ne, jutranjo izmeno imam.
- Zakaj? Je kakšna težava? - Ne. Samo vprašam.
Imejte to na očeh.
- Je ona vaša sestra? - Ne, prijateljica.
Sinoči ni bilo na voljo zasebnih sob.
- Zato moj mož ni mogel ostati. - Ni jih bilo?
Cel kup jih imamo na voljo.
Toda možu so rekli, da ni zasebnih sob.
Verjetno je prišlo do napake. Imejte to gor.
Mama, naj ti zamenja povoj.
Ne kliči me mama. Nisi moja hči.
Živjo, kako si?
- Babak! - Daj nazaj na oči!
- Se kaj bolje počutiš? - Bolj tako.
- Si ponoči dobro spala? - Ne, ves čas sem imela nočne more.
Kje je Ziba?
Dol je šla po kapljice za oči.
Si ji dal svojo kartico?
Zdelo se mi je, da se utegne kaj zgoditi, ko me ne bo.
Nič se ni zgodilo. Toda ne zaupam temu dekletu.
Nič se ne bo zgodilo. Ne skrbi.
Sestra je rekla, da imajo veliko zasebnih sob.
- Kaj misliš? - Da je polovico sob tukaj prostih.
Čudno. Meni so rekli, da ni nobene.
- Tvoja mama je klicala. - Kaj je rekla?
Da ima slab občutek, zato sem ji moral povedati.
O, ne!
Rekla je, da bosta šla zjutraj na pot. Kmalu bi morala biti tukaj.
Povedal sem jim, da si imela preprosto operacijo
in da boš nekaj dni ostala tu.
Roya. Si spet videla Sahamija?
Svojo masko lahko daste dol in nosite svoja očala.
Roya, k Sahamiju morava.
- Ne začenjaj spet. - Ne začenjaj spet?
Ne morem pustiti, da Arashove napake vse uničijo.
Poleg tega sem zdaj prepričan, da je dobil tisti denar.
Kako da si prepričan?
- Zjutraj sem šel k Zandu. - In?
- Ti je kaj rekel? - Ne, kaj se je zgodilo?
Tja je šel in pokazali so mu pogodbo z Arashovim podpisom.
Z Arashovim podpisom?
- Ja. - To je nemogoče.
Babak, ponaredili so ga!
Ne vem, zakaj tako zelo zaupaš Arashu.
Opraviva že s tem in odidiva.
Babak! Arash se bo nekoč vrnil.
Kaj, če ni dobil tega denarja,
kot sem prepričana, da ga ni, kaj naj mu takrat rečem?
Da sem ga prodala za potni list?
Za krajo bi mu izrekli dosmrtno zaporno kazen!
Kot prvo, se ne bo vrnil.
Kot drugo, verjetno uživa v denarju, medtem ko se midva pogovarjava.
Babak. Ne bodi tako naiven.
Arash je v organizacijo vložil vse, kar ima.
To veš bolje kot kdorkoli.
Misliš, da gre za naključje? Najprej izgine.
Potem država hoče, da podpišem izjavo,
ki pravi, da je vzel denar in pobegnil.
Sledili bodo časopisni naslovi
o vodji dobrodelne organizacije,
ki je ukradel milijarde in pobegnil iz države.
In moj podpis bo to potrjeval.
Zakaj se pretvarjaš, da nimaš pojma?
Če bi ti bilo toliko do najinega življenja, kot ti je do Arasha,
ne bi zdaj o tem govorila.
Dovolj imam tvojega govorjenja o Arashu.
Če bi jaz hotel ostati, Arash pa oditi, bi odšla?
- Živjo. - Živjo.
- Kako si? - V redu, hvala.
Lepo je bilo od tebe, da si bila celo noč pokonci.
Je že v redu.
Kapljice sem vam prinesla.
Prosim?
Ja, tukaj ste?
Tam so vrata. Ste na pravem kraju?
Prišel vas bom iskat. Pojdite z dvigalom gor.
- Do nadstropja... - Tretjega nadstropja.
Tretje nadstropje. Pri dvigalu bom.
Po tvoje starše grem.
Lahko jih grem jaz iskat. Komaj ste prišli.
Ostati bi moral z Royo.
Ti jih sploh ne poznaš.
V hiši sem videla slike. Našla jih bom.
- Babak, reci ji, naj odide. - Kdo?
Dekle.
Nočem, da gre z nama domov.
Na vsem lepem? Celo noč je skrbela zate.
Zakaj te skrbi zanjo?
Skrbi zanjo? Kaj govoriš?
Babak, sinoči je govorila z eno izmed sester.
In kaj potem? Ne bi smela govoriti?
Ne! Sestri je govorila,
da je ona tista, ki je našla mene in me pripeljala sem
in skrbela zame.
Rekla ji je, da odhaja na Dansko s tabo!
Roya. Je to tako kot včeraj? Ko si videla Sahamija?
Imaš privide?
Dovolj težav sva imela, ne morem dopustiti, da se ti zmeša!
Ne lažem. Slišala sem jo.
Poklicala sem jo. Rekla je, "Kaj je narobe?"
Vprašala sem jo, s kom govori. Pa je rekla, da z nikomer.
Rekla sem, da sem jo slišala govoriti. Pa je rekla, da sem najbrž sanjala.
Zakaj bi se pred sestro pretvarjala, da je jaz?
Mogoče si res sanjala? -Babak. Budna sem bila. Njen glas sem slišala.
Zdaj se je bojim.
Roya! Ziba ni najina težava.
V enem tednu morava ujeti let.
Če ga odloživa, v dveh tednih ne bova uspela priti na Dansko.
Če ne greva, bo moje življenje in vse drugo, viselo v zraku.
Sploh še nimaš potnega lista!
Reci ji, naj odide.
Me sploh poslušaš?
Izbrati moraš, Roya. Greš z mano ali boš čakala Arasha.
Kaj boš izbrala?
Roya? Je tako težko izbrati mene?
Na smrt si me prestrašila?
- Živjo. - Živjo.
Zakaj bi poslušal mojo hčer?
- Ni hotela, da vas skrbi. - V redu je, mama!
- Si v redu, ljubica? - V redu sem, očka. Ne skrbi.
Ja, Babak?
Je povedala še kaj?
Ne, mislim...
Prav, povej, ko bo konec.
Ni zdravnik rekel, da jih moraš vedno nositi?
Si ga sploh pustila govoriti?
Hvala, Babak. Massoud nas je pustil na cedilu.
V veselje mi je bilo. Pazite nase.
Z nama bi lahko ostala.
Obljubim, da pridem zjutraj in bom ostala do odhoda.
Pazi na svoje oči.
- Adijo. - Adijo.
Zakaj se Leili ne oglaša na moje klice?
- Si še vedno jezen name? - Ne.
Najemodajalec je klical in rekel, da morava pojutrišnjem oditi.
Kaj?
Nisva še spakirana. Naslednji teden naj bi predala ključe.
Novi najemniki se bodo vselili.
Se mu je zmešalo? Kaj si mu rekel?
Nič. Kaj naj bi mu rekel?
Kako to misliš? Nekaj časa nama bi lahko kupil.
Izgubil bi lahko najemnika. Poleg tega nama je potekla pogodba.
Prav ima.
Kaj bova naredila?
Jutri bo prišel selitveni servis in vse spakiral.
- Jutri? - Kdaj pa, Roya?
Si jih ti dal sem?
Tiho!
Nekaj sem slišala.
Mislim, da je nekdo v hiši.
Živjo, Roya. Kako ste?
Nisem vedela, da si tu.
Skoraj vse je spakirano.
Kamrani pride jutri. Samo kovčki bodo ostali.
Preostanek oblačil bom dala v kovček in potem...
Veš, kaj je rekla?
Roya. Si jo razumela?
Nisem vedela, da govoriš dansko.
Ne govorim. Babak govori. Toda rekla sem, da vama hočem skuhati večerjo.
Ne vem, kaj naj z vsemi temi knjigami.
Morate mi pomagati.
Babak?
Babak, lahko prideš malo sem?
- Zakaj je tukaj? - Kdo?
Kdo neki? Tisto dekle.
Glej, ljubica, roke sem si umil. Naj ti dam kapljice.
Sama si jih bom dala.
Nisi rekel, da si jo poslal stran?
Pomoč sva rabila za jutrišnje pakiranje.
Hočeš reči, da ni bilo nikogar drugega?
- Zakaj nisi prosil moje mame? - Je slabo, da nama pomaga?
Babak, ne razumem. Zakaj mi nisi povedal, da si jo poslal sem?
Mojih stvari se je dotikala in celo moja oblačila nosi!
- Celo goro oblačil imaš! - Babak!
- Kaj počneš? - Babak, kje je tisti okvir s slikami?
Nehaj! Sama bom.
Če bi mi radi pomagali, dajte oblačila v kovček.
- Babak, ta stvar! - Kaj je s to stvarjo?
Rekla sem, da nehaj! Kaj delaš z mojim življenjem?
Povejta mi, kje so vse stvari.
To spada v kovček. Nekatere so spakirane s pohištvom.
Zmedeno lahko postane.
Ne bi morala vprašati, kam stvari spadajo?
Na, Ziba, daj ji kapljice.
Babak, sem ti rekla, da bom sama.
Zdravnik je rekel, da si jih moraš dajati po urniku.
Usedi se in si daj kapljice.
Kaj delaš? Primi jo.
Odpri.
Še drugo oko.
Pojdi po kozarec vode, da bo vzela protibolečinske tablete.
Babak, zakaj se tako vedeš?
- Zakaj to počneš? - Počnem, kaj?
Zakaj si ji rekel, naj pride?
Kako je sploh vstopila?
Si ji dal ključe?
Ja.
- Babak, se ti je zmešalo? - Mislil sem, da nama lahko pomaga.
Kaj misliš?
- Izvoli, ljubica. - Jaz ji bom dal.
Nisi rekla, da te boli glava? Vzemi in se pogovoriva.
Vzemi.
Prosim, odidi.
Ne vem, zakaj ti je Babak rekel, da pridi sem.
Toda odidi in se nikoli več ne vrni!
Nehaj!
- Dovolj tvojega sranja! - Babak!
Roya. Kaj govoriš, ljubica?
Kam naj bi šla?
Kako to misliš, kam naj bi šla?
Ne vem!
Pojdi v nevladno, pojdi na policijio, pojdi, kamor hočeš!
Vem, da lažeš, veš?
Vem, da točno veš, kdo si in od kje si.
Samo ne vem, zakaj se pretvarjaš, da si jaz.
Uničila si mi življenje! Kdo ti je dovolil nositi moja oblačila?
Ni važno ali jih nosim jaz ali ti.
Ali če spakiram vse zate.
Nevljudna si!
Seveda je važno! Moje stvari so!
Poslušaj, ali boš odšla sama ali pa te bom na silo vrgla ven.
- Kje je moj telefon? - Zakaj hočeš svoj telefon?
Kje je? Ga imaš ti?
Roya!
- Imaš ti moj telefon? - Kaj boš z njim?
Poklicati hočem mamo ali Leili, kogarkoli, ki mi bo prišel pomagat.
Izvoli. Pokliči jih.
Toda ne bodo se oglasili.
O, ne. Moje oči.
Zakaj se mama ne oglasi?
Roya?
Babak, ne počutim se dobro.
- Nič ni. - Protibolečinske tablete delujejo.
Kaj si mi dal?
Ne skrbi.
Vse se bo izšlo.
Na, pokliči Leili.
Sem te zbudila?
Znaš igrati klavir?
Kmalu se bom morala posloviti od njega.
Bravo!
Pojdi pojest večerjo!
Izgini iz moje hiše.
Izgini iz moje hiše!
Zakaj si zaprl vrata?
- Babak, s tabo govorim! - Nehaj!
- Nehaj s čem? - Ona je spet začela.
Kaj govoriš? Izgini iz moje hiše!
Hotela sem biti prijazna. Kar je bila velika napaka!
Vzemi svoja oblačila in zapusti hišo! Vrni mi moja oblačila!
Babak, kaj je to?
- Kako si dobil žig organizacije? - Daj mi to.
Babak! Kje si dobil žig organizacije?
- Daj mi to. - Ti je dala Leili?
- Rekel sem ti, da mi daj. - Kaj je to?
- Pojdi nazaj v sobo! - Kaj delaš?
- Rekel sem ti, da se spravi v sobo! - Ne dotikaj se me!
- Kaj delaš? - Dovolj! Ob živce me spravljaš!
Kaj delaš? Ne zaklepaj vrat!
Babak, kaj delaš? Odpri vrata!
Rekla sem, odpri vrata!
Prijatelje v vladi smo prosili,
da prekličejo prepoved potovanja za go. Movahed.
Zelo prijazno od vas. Na oddelek za potne liste bova šla.
- Dobro. Kam odpotujeta? - Na Dansko. V Kopenhagen.
- Mesto koles! - Ja!
- Se znate voziti s kolesom? - Ja.
Prosim, podpišite tukaj.
Si ga dobila?
Čestitam!
Gospod, kam nosite to?
Kaj delate?
Fantje, naj se nihče ne dotakne teh škatel.
Babak?
Živjo.
Kaj za vraga počnete? Pakiramo. Ne vidiš?
- Kako misliš, pakirate? - Odnesi to ven.
Babak!
Te ni nič sram? Zakaj si me sinoči zaklenil v tisto sobo?
Kaj je bil tisti podpisan dokument? Si ga ponaredil?
S tistim dekletom morava razčistiti stvari,
šele potem pakiraš, razumeš?
Gospod, odidite. Prenehajte. Odidite.
Potem vzemi svoje stvari. Mojih se ne moreš dotakniti.
Ta ni tvoja. Kar nadaljujte.
Kje je moj telefon?
Babak, kje je moj telefon?
Dobro zavijte in pazite, ko boste nosili.
Poglejte, če ste prejeli prvih štirideset.
Babak, preveri svoj račun.
- Kdo se je dogovarjal z vami? - Jaz sem se.
Zakaj?
Ne vzemite tega, gospod! To je moj klavir!
Hotela si ga prodati. Zate sem ga prodal!
Zakaj mi tega ne poveš?
- Dobro ceno sem dobil. - Zanj sem iztržila 140.
To se tebe ne tiče!
- Hotela sva ga prodati. - Toda moral bi mi povedati.
Babak, Kamrani bi rad prišel pregledat seznam pohištva.
Pojdiva.
- G. Saleh, lahko zame plačate taksi? - Kam greste, gospa?
To sem jaz, g. Saleh. Z go. Shoayi se dobim.
Malo višje, prosim. Dobro.
- Zakaj se ne odzivaš na moje klice? - Živjo. Kdaj si klicala?
- Tisočkrat sem te klicala! - Ne pretiravaj! Kako si?
Nisem v redu.
Lahko malo prideš ven?
Kaj bo dobrega, g. Saleh?
Ja, pri meni je.
Potem plačajte.
Hvala.
- Je bil tisto tvoj taksi? - Ja.
Pridi mi pomagat.
Čemu to? Za rojstni dan?
- Še dobro, da je bila tvoja zamisel! - Kaj?
Da razveselimo Arasha.
Leili, nehaj se zafrkavati.
Zakaj se mi nisi oglašala na klice?
Roya, kaj te je pičilo?
- Kaj me je pičilo? - Enega tistih dni imaš!
Leili! Ne delaj se neumne.
Zakaj si Babaku dala naše pismo in žig?
- Ti si mi tako naročila! - Jaz sem ti naročila?
- Ja! - Kdaj?
Sinoči.
Sinoči? Neumnost!
Naj si te ogledam
Zakaj imaš tako rdeče oči? Si jokala?
- Zaradi operacije. - Operacije?
Operacijo si imela in mi nisi povedala?
Leili, na živce mi greš.
Zakaj za vraga si Babaku dala naš žig?
Zakaj nisi prosila za moje dovoljenje?
- Ker si mi ti rekla, naj mu ga dam! - Kdaj?
Včeraj, ko sem te obiskala.
Leili, že štiri dni te iščem.
In ti mi praviš, da se ne spomnim, da sem te včeraj videla?
Zmedena sem, Roya.
- Kje je sedaj Babak? - Doma.
Ob pamet me spravlja. Obnaša se, kot da me sploh ne vidi.
Kot da se je odločil, da me bo pustil, ker nimam potnega lista.
Pospravlja najine stvari in odhaja v Kopenhagen s tisto prasico.
Vzela sta mi telefon. Prodala sta moj klavir.
Življenje mi uničuje.
- Ziba? - Ziba.
Včeraj sva se sporekli. In zaklenila sta me v sobo.
Lahko to verjameš?
Včeraj si rekla, da spi v sobi
in bo zjutraj odšla.
Včeraj sem jaz spala, ne ona.
Roya.
Kaj je narobe?
Si v redu?
Pridi sem.
Kaj se je zgodilo?
Usedi se.
Si v redu?
K tebi bova šli, da vidiva, kaj se dogaja, prav?
- Imaš ključ? - Ničesar nimam s sabo.
- Živjo. - Živjo, Leili.
Roya, počakaj trenutek.
Kaj hočeš?
Leili, pojdi gor, takoj prideva.
Ne hodi, Leili. Ne bi rada, da odidem?
Za trenutek bi rada govorila s tabo.
Leili, Babak je zgoraj. Kar pojdi. Takoj prideva.
Pojdi.
Poslušaj, Roya.
Vem, kako se počutiš. Toda zdaj je prepozno.
Tudi meni najprej ni bilo všeč.
Toda od neke točke dalje nimaš druge izbire, kot da se spremeniš.
Me razumeš?
Roya, počakaj trenutek!
- Roya, počakaj trenutek! - Kaj?
Nisem mogla verjeti, da me oče in brat nista prepoznala
in sta na mojem pogrebu.
Ali da sta rekla, da se je mami zmešalo,
ker ni sprejela trupla druge namesto mojega.
Nisem imela druge izbire, kot da pridem k tebi.
Naučiti sem se morala postati Ziba Movahed namesto Sareh Tayebi.
Kaj zdaj?
Še svojega imena se nisi mogla spomniti,
zdaj pa se spomniš celo priimka?
Hecno je, vem. Toda celo ime si mi izbrala!
To pomeni, da si del te igre, ne da bi to vedela.
Kot vsi drugi. Kot vse.
Kot tisti lestenec, za katerega sem vedela, da bo padel.
Roya!
Roya! Samo do določene točke se lahko upiraš.
Potem se moraš odločiti.
Se spremeniti ali biti odstranjena. Igra je tako preprosta.
Počakaj.
Kako boš dokazala, da si še vedno Roya?
Je to tvoja hiša?
Ko vsi pozabijo, kdo si bila.
Ali ko nočejo, da si, kar si nekoč bila.
Kdo?
- Kdo tega ne bi hotel? - V čem je razlika?
Če pogledaš od blizu. Vsi.
Tudi ti.
Roya...
Oprosti mi.
Roya. Se ti je spet stemnilo?
Ne skrbi, ljubica.
Govorila sem z Babakom in sklenila sva, da lahko tudi nocoj ostaneš.
Če te družina ne najde, te odpeljeva v nevladno organizacijo. Prav?
Ob živce me spravljaš.
Pojdi stran.
Hej, ti! Vse najboljše!
Je bilo vse to igra?
Vse najboljše!
Babak!
Očka!
Vse najboljše!
Živjo, očka, kako si?
Babak, je to rojstnodnevna zabava zame ali zanjo?
Pleši! Zaploskaj z rokami!
Kaj se dogaja tukaj?
Zakaj se vsi tako obnašate?
- Ne spet to. - Ničesar ne reci.
Se delaš norca iz mene?
- Oče, kje je mama? - Kdo?
Mama! Kje je mama?
- Ne vem, kdo je tvoja mama. - Kaj?
- Roya, ljubica, kaj je narobe? - Ni to moj rojstni dan?
Tudi ti imaš danes rojstni dan? Kako ljubko, spomnila se je.
Ni težave. Skupaj bova pihnili svečke.
Si spoznala mojega očeta?
- Moj oče. Roya. - Massoud sem, Zibin oče.
Kaj?
Previdno! Previdno!
To je škatla, o kateri sem ti govoril. Nekatere najine stvari so notri.
To niso samo stvari! Oče, okvirji naših slik so.
Tebi sem jih pustila.
- Pa tudi vse knjige. - Odlično!
Oče, tu je ta lepa slika tebe, Babaka in mene.
Tudi nekaj slik sem ti pustila, da naju ne boš pogrešal!
Upam, da naju prihodnje leto obiščeš na Danskem.
Babak!
- Kaj si storil z najinimi fotografijami? - Najinimi?
- Poklical je in prihaja. - Ziba, pridi malo sem.
Babak, mislila sem, da je to igra presenečenja.
Toda če jo boš še naprej igral, boš prestopil mejo.
- Ne boš nehala, kajne? - Babak!
Ne izgovarjaj mojega imena!
Že teden dni si pri nama. Opravila si, kar si hotela.
Kaj?
Če ne bi bilo Zibe, bi te že vrgel ven.
Zapuščava državo, ne bom pustil, da vse uničiš.
Babak! Babak!
Ne vidiš, da se slabo počuti?
Roya, usedi se.
So tvoje oči?
Lahko ugasnete luči? Škodi njenim očem.
Kje so njene kapljice?
Roya, ljubica.
Roya.
Kako se počutiš, ljubica?
Roya.
Ziba.
- Za trenutek zapri oči. - Kaj je?
- Zapri oči. - Toda...
Zapri oči, boš videla.
- Ne odpri jih. - Kam me...
Ne odpri jih. Zdaj jih odpri.
Arash!
- Kdaj si prišel sem? - Zgodaj danes.
- Tvoja mama ve? - Nisem ji še povedal.
- Si ti vedela? - Arash, pridi sem.
Roya, to je Arash.
Se spomniš, ko sem rekla, da smo Arash, Leili in jaz trije mušketirji?
Živjo. Arash sem. Njihov prijatelj.
- Tudi Roya je prijatelj... - Nehaj s tem sranjem.
To ni Arash. Arash ne zgleda tako.
Arash Rahnama sem. Sva se že srečala?
Roya je bila z nami... Razložila ti bom.
Babak, veš, da to ni Arash. Zakaj nič ne rečeš?
- Spet se je začelo. - Roya, ne poznaš Arasha.
Ti pa ga?
Deset let sva prijatelja.
Kaj govoriš?
Meša se mi.
Kako si?
To ni Arash! Nekdo drug je.
Oče!
Oče, kje je moja mama?
Oče! Kje je moja mama?
Babak, res verjameš, da je to tvoja žena?
Samo pretvarja se, da je jaz.
Moja oblačila nosi.
Moj parfum. Diši kot jaz.
Jaz sem tukaj.
Sem tukaj, kamor spadam. Kaj vas je vse pičilo?
Sama mi je povedala.
Njena družina so ljudje iz tiste mošeje takrat.
Povej jim, kar si meni povedala. Povej jim.
Kakšne neumnosti so to?
Prvih nekaj dni sploh nisi spregovorila,
zdaj pa blebetaš neumnosti.
O, Babak.
Rekla sem ti, da ne bodi trmasta, pa me nisi poslušala.
Kaj praviš?
Rekla sem ti! Nisi poslušala.
Se me spomniš?
Povej jim! Povej jim, kdo sem.
Nočeš nehati, kaj? Dovolj je!
- Z njo hočem govoriti... - S kom?
Zaslišanje je bilo,
kot kaže, te tvoja družina že nekaj dni išče.
Pazi nase.
Zakaj se tako obnašate, gospa?
Pravkar so me klicali s postaje
in rekli, da vas išče družina.
Niste otrok. Zakaj ste pobegnili od doma?
Pojdiva na postajo.
- Ima zgodovino tega? - Česa?
Da se ne spominja, kdo je.
Ali da je zmedena.
Ne. Hanieh je vedno imela odličen spomin.
Nikoli ničesar ne pozabi.
Njen spomin je v naši družini legendaren.
Vsakič, ko mislim, da bom kaj pozabil, ji rečem, naj me spomni.
Gospa, ste prepričani, da ne veste, kdo je ta moški?
Ne.
Hočete reči, da ga še nikoli niste videli?
Nekoč sem ga srečala na policijski postaji.
Kdaj?
Prejšnji vikend.
Kaj pa pred tem? Ne.
Vas je takrat tudi on videl?
Gospod, nisem slep, svojo ženo bi prepoznal!
Vas je videl?
Nekaj besed sva spregovorila.
Rekel je, da išče ženo. Da je pogrešana.
Če bi te videl, jaz, Amirali,
tvoja mama in sestra ne bi dva tedna slabo spali.
Gospa, tukaj je vaša osebna.
V svojem digitalnem sistemu smo vas našli.
Uparili smo vas z vašimi prstnimi odtisi.
S pravnega vidika, na podlagi teh dokumentov,
je ta gospod vaš mož.
Še vedno vztrajate, da niste ga. Hanieh Samiyi?
Hvala bogu!
Tako smo te pogrešali, ljubica.
Na, mama, popij to.
Hanieh je spet z nami in vse se je v redu izšlo.
- Bog blagoslovi. - Veliko sem molila.
Dovolj je. Popij to.
Policist je rekel, da smo srečni, ker smo jo našli.
Rekel je, da vsako leto izgine veliko ljudi, ki jih nihče nikoli ne najde.
V šoku je.
Bolje ji bo, ko si odpočije.
Se bolje počutiš?
Pojdi pod tuš, da se osvežiš.
Hanieh, nimaš pojma, kako zelo sem pogrešal tvoj vonj.
Pozorno me poslušaj.
Tukaj je bil nekdo, ki mi je podoben. Ime ji je bilo Hanieh.
Leili, Roya sem!
Kako to misliš, katera Roya?
Leili, spomnila si se me.
Halo? Halo, Leili?
Sem te zbudil? Oprosti.
Zakaj spiš tukaj?
Si v redu?
Šel sem po sveže pečen kruh, kot ga imaš rada.
Na poti sem so mi vsi čestitali.
Si opazila, da sem to posadil v velik lonec?
Lepa je.
Poglej jo.
To bom pustil tukaj, da boš kasneje lahko zalila rože.
Kot vedno.
Amirali, zapoj mamici tisto novo pesem, ki si se jo naučil zanjo.
Noč je tu in zvezda je na nebu.
Ne samo ena, deset ali sto, ampak na tisoče.
Ponoči je zvezda luč na nebu.
Kot cvetlica na vrtu neba.
Malo naprej je prelepa luna.
Izvoli, sin.
S Hamidom sem govoril. Zvečer ga obiščemo v bolnišnici.
Njegov mentor bo tam.
Je eden najboljših psihologov v državi.
Kasneje te poberem.
Ne skrbi, ljubica. Kmalu boš bolje.
Obljubim ti.
Pojdiva, sin.
Adijo.
Je ena tistih omikanih žensk...
K nam je prišla in Hanieh nam zdaj pomaga na blagajni.
Kako lepo!
Tam je bila.
Nikoli ne plača, ker je lastnica.
Končala je in skoraj odšla,
ko jo je ustavila Hanieh!
Za njima smo šli, Hanieh jo je spravila v kot!
Ženska je bila prestrašena!
Morala bi mi povedati. Nisem vedela, kdo je!
Za nikogar ne veš, kdo je!
- Pojdimo. - Pojdimo kam? Nisem še odšla.
Tukaj ostani, takoj bom nazaj.
Kar naprej pojdi, k očetu bom šel.
Kmalu se bodo začeli ognjemeti.
Se ne boš izgubil?
Takoj tukaj so. Lahko jih vidim.
V redu. Potem pojdi.
Oprostite!
Mislim, da je to ura vašega sina.
V temi se je svetila.
Kot da bi nanjo polili fosfor!
BREZ NJE
MEDIATRANSLATIONS