Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Spremna? -Čekaj! Da.
Usredotoči se. -Usredotoči se, dobro.
Držim te. -Ne, da, drži me!
- Upotrebljavaj obje kočnice. - Hoću. Ne puštaj me. -Kreni! Lako je.
To je to! -Babak!
Voziš, idi!
Mogu ja ovo. Usredotoči se.
Roya?
Roya!
Što ti se dogodilo?
Prepala si me! Ustani.
Jesi li dobro? -Da.
BEZ NJE
Okupljam sve u foajeu za grupnu fotografiju.
Bilo bi lijepo da je ovdje na moj posljednji dan. -Da.
Ne zaboravi ih zalijevati dvaput tjedno. -Da, gospođo. Što još?
Jesi li zvala Arashovu mamu? -Jesam.
Ništa?
Dovraga.
Jako ćeš mi nedostajati. -I vi meni.
U redu, hajdemo se fotografirati.
Obećajte mi da će netko staviti Arasha na fotografiju.
- Može ovdje? - Spremni? Jedan, dva, tri!
Ne želim se prepirati u vezi s tim.
Već sam pristala otići,
nema smisla govoriti da to nikad nisam htjela.
Boji se da ćeš učiniti nešto glupo prije puta.
Baš čudno da to kažeš jer mi dođe da otkažem sve.
Zbilja? -Naravno da ne!
Spremamo sve, zar ne?
Znam da se samo napola šališ. Babak zna s kim ima posla.
Poludio je kad sam izgubila putovnicu. Gotovo je dobio srčani udar!
Kako ste?
"Kako se zoveš?"
Kako se zoveš?
"Čime se baviš?"
Gospođice?
Jeste li dobro?
Gospođice?
Je li vam bolje?
Popijte malo.
Gospođice.
Možete li me čuti?
Čujete li me?
Dignite prst.
Opet ga prislonite.
Što nije u redu? Ne znam. Možete li vi pokušati? -Ja? -Da, vi.
Sad radi. Gđa Roya Pakrou, rođena 1984. u Teheranu.
Tako je.
Možete li vi ponovno pokušati?
Kaže da nije u sustavu. Čudno.
Karimi. -Da?
Provjeri nestale osobe u posljednjih nekoliko dana. -Da.
Živite li u Teheranu ili ste došli ovamo iz nekoga drugog grada?
Imate li oca, majku, brata ili sestru ili rođake?
Fotografirat ćemo je i napisati izvještaj.
Ako je netko dođe tražiti, naći će je.
Majka ti je prelijepa. Gdje je to?
To je naš vrtić. Ovo je moja mama Hanieh.
Nedostaje li ti mama?
Uskoro će se vratiti. Ne brini se.
Amirali, ne gnjavi gospođu.
Imate divnog sina. -Hvala vam.
Ne brinite se, uskoro će naći vašu ženu. -Hvala.
Slušaj, moram ići. Ostani ovdje, tvoja obitelj doći će po tebe.
Ne brini se, u redu?
Niz stube! Brže!
Začepi!
Pustite me!
Dođi.
Ne znam zašto sam mislila da si znamo imena.
Ja sam Roya.
Imali smo kolegu koji nije pamtio imena, sve je zvao Ziba.
"Ziba, jesi li provjerila račune? Kamo da pošaljem paket?"
"Ziba, jesi li vidjela Zibu? Reci joj da je Ziba treba."
Zasad ćemo te zvati Ziba, može?
Piši.
Napiši sve čega se sjećaš.
Ime, adresu, bilo što.
Nema veze.
Pogledaj ovamo.
Reći ću cijelom svijetu da si ovdje.
Jesi li umorna?
Želiš li spavati?
Znači, svi mi činimo samo 5% svemira?
Čak je i djelić od 5% previše za tebe! -Šuti!
Arash, možemo li vidjeti tamnu tvar s tim? -Ne, ovo je beskorisno.
Možeš vidjeti samo Mjesec, Veneru i neke zgodne djevojke u susjedstvu.
Ali namjestit ću da vidite Mjesec, ostat ćete zapanjene!
Kad vidite kako sjaji...
Nevjerojatno.
Zaboraviš da samo odražava Sunčevu svjetlost.
Kao da su ulili fosfor u njega.
Roya?
Roya, dušo.
Zašto spavaš ovdje? -Bok.
Koliko je sati? -Rano je. Zašto spavaš ovdje?
Čitala sam i zaspala.
- Jesi li dobro? -Jesam. - Je li ti let dobro prošao?
Idi u krevet. Moram se tuširati i ići na posao.
Babak! -Da?
Ne idi u sobu. -Zašto ne?
Imamo gošću. -Leili? -Ne.
Ispričat ću ti. To je duga priča.
Već si se ustala?
Pozdrav.
Ja sam Babak. Royin muž.
Tražila sam sve da objave njezinu fotografiju. Danas ćemo znati.
Ali ne poznajemo je. Nahrani je i neka ide.
Ali kamo? -Ne znam, Roya.
Uskoro odlazimo iz Irana i puno mi je toga na pameti.
Ne možemo imati gošću.
Da sam bio tu sinoć, ne bih ti dao da je dovedeš u kuću. To je neznanka.
Otići će danas. Sažalila sam se nad njom.
Jadnica je samo stajala i drhtala na kiši.
I zabrinuta sam.
Što ako je pobjegla, a obitelj dođe i napravi scenu?
Reći ću Leili da joj nađe smješaj i poslat ćemo je onamo, u redu?
Samo da ne bude kao prošli put.
I tada sam pokušala pomoći. I tada? Dakle, ovo je drugi put?
Dobro, otjerat ću je.
Ne budi takva. Pogledaj me.
Dobro, čekat ćemo. Ako upali, odlično.
Ako ne, moraš je odvesti na policiju ili kamo već.
Recite mi kako vam izgleda kći.
Ne, gospođo, uopće nije debela.
A nije ni tamnoputa.
Zar niste vidjeli fotografiju?
Naravno, nema problema.
Ali fotografija koju ste mi poslali uopće joj ne sliči.
Da, hvala.
Kako je? -Ovo je dobar instrument.
Prigušivač ne radi kako treba, ali općenito je dobar.
Koliko ga dugo imate? -Petnaestak godina.
Sto sedamdeset milijuna tomana jest previše, mogu ponuditi samo 130.
To je premalo!
Možda mogu ići do 135. Razmislite i javite mi.
Ima najviše dvadeset i nešto godina.
Gospođo, zašto bih vam dala adresu?
Da. Naravno.
Pošaljite mi fotografiju sestre.
Molim vas.
Izludit će me.
Stalno me zovu i pitaju je li netko njihov tko je nestao ovdje.
Ne znam što ću sa svim ovim knjigama.
Obećala sam Babaku da ću ponijeti samo desetinu.
Moram se oprostiti i od ovoga.
Halo?
Da, ja sam objavila fotografiju.
Što?
Vaša kći?
Sareh?
Iskreno, ne znam kako se zove.
Ne, ni ona se ne sjeća.
Možete li mi poslati fotografiju?
Kako to mislite, imate samo jednu fotografiju kćeri?
U džamiji?
Gospođo, možete li se smiriti?
Nemojte plakati da mogu...
Halo?
Ne javlja se.
Pogledaj, jesi li ovo ti?
Piše: "Ne mogu se javiti. Molim vas, odmah dođite u džamiju Nabi."
Izgleda li ti poznato?
Donekle je slična tebi.
SPROVOD SAREH TAYEBI
Sjećaš li se ičeg o ovoj pokojnici?
Sareh Tayebi.
Kako vam mogu pomoći?
POzdrav, moja sućut. -Hvala.
Žena me nazvala... Počet ću otpočetka.
Vidite, ova je žena izgubljena. Ne sjeća se tko je ni gdje živi.
Objavili smo njezinu fotografiju
i žena me zvala i poslala mi drugu,
a onda mi je poslala adresu ove džamije.
Ne shvaćam. -U čemu je problem, tata?
Pozdrav, izvolite? -Moja sućut.
Kaže da je žena izgubljena i da su ih poslali ovamo.
Prije pola sata nazvala me žena i rekla da je zna.
Rekla je da je to njezina kći.
Onda se poziv prekinuo i više je nisam mogla dobiti.
Poslala mi je fotografiju. Pokazat ću vam.
Obrisana je.
Oprostite, gospođo, ali ne poznajemo je.
Ali moja je majka loše jer mi je sestra preminula.
Čim vidi nekog sestrinih godina, odmah pomisli da je to ona.
- Ne znam gdje ju je vidjela. - Zvala se Sareh. Bila je istih godina.
Vratimo se unutra. -Mojoj ženi nije dobro. -Tata, idemo.
Neprestano me krivi za njezinu smrt. Kaže da je Sareh živa, da nije mrtva.
Tata. -Kaže da je pobjegla zbog mene!
Odveo sam je u mrtvačnicu. Stajao kraj njezina tijela.
Ali kaže da to nije moja kći. -Tata, idemo unutra.
Ona vam se javila. -Idemo unutra, tata.
Što je bilo? -Ništa, lažna uzbuna.
Roya.
Ne može ostati ovdje. Na teret nam je.
Šuti! -Ne ušutkavaj me.
Ne znamo tko je ni odakle je.
Što ako nas njezini roditelji tuže netom prije nego što odemo?
Prestani. -Možemo je odvesti na policiju.
Sada? -Da, sada!
Kako si? Žao mi je...
Drago nam je da si ovdje, ali istinu govoreći, u škripcu smo.
Spremamo se i napuštamo zemlju za dva tjedna.
A Roya ima operaciju oka sutra.
Oprostite. Da?
Da.
Shvaćaš li što hoću reći? Nadam se da će te roditelji naći...
Daj mi to. Porezat ćeš se.
Evo.
Jesi li dobro?
Moram...
Što?
Što si upravo rekla?
Ziba?
Što je bilo? -Upravo je nešto rekla.
Ziba, draga, što si rekla?
Sjećaš li se ičega?
Moram ići.
Kamo želiš ići?
Ziba, kamo moraš ići?
Imaš li neko mjesto na umu?
Sjećaš li se ičega? -Ne.
Odjeni ovo. Prehladit ćeš se.
Hvala.
Razgovarala sam s Babakom.
Odlučili smo da možeš ostati nekoliko dana.
Kako si znala da će luster pasti?
Ne znam.
Kao da sam to otprije znala.
Kao déjà vu?
Ziba?
Ima li nešto što želiš reći, ali se bojiš?
Ne.
Samo znaj da ako imaš, to bi ostalo među nama.
Dobro?
Vratimo se unutra. Hladno je.
Ujutro moramo u kliniku zbog moje operacije.
Pod stresom sam.
Naočale nisu ništa loše.
Roya? -Da, draga?
Ako netko zaboravi svoju prošlost, je li i dalje ista osoba?
Ili je netko drugi?
To je bar jasno, ista je osoba.
Zašto pitaš?
Nema veze.
Evo je!
Jesi li dobro? -Ne, peče me.
Bojala si se bez razloga. Bilo je bezbolno.
Idemo?
Gledaj i uči, Leili.
Sammy kaže da Nahid radi okupljanje na svojemu krovu.
Zbilja? Zašto? -Da promatramo pomrčinu Mjeseca Arashovim mikroskopom.
Ne znam, pričekajmo Babaka.
Da joj kažem da si bila na operaciji i da ne možeš doći?
Ne, možda neću moći vidjeti Nahid prije odlaska.
Popij lijekove i idi spavati. Ići ćemo ako budeš mogla.
Reći ću Nahid da ćemo joj javiti. -U redu.
Sanjala sam da se vratio. Svi su došli. Bila je to velika zabava.
Svi ste bili ondje. Svi naši rođaci.
Onda sam ugledala izdaleka.
Ispred njega bilo je puno ljudi. Onda sam ga izgubila iz vida.
Znate ono kad znate da nešto nije u redu u snu, ali ne znate što?
Govorila sam si da svi izgledaju tako sretno, zašto se ja osjećam tako čudno?
Onda sam ga vidjela kako polako izranja iz gomile.
Prišao mi je i pozdravio me.
Pogledala sam ga.
Lice mu je isprva bilo maglovito.
Onda sam ga vidjela.
Iznenadilo me.
Shvatila sam da to nije Arash. Bio je netko drugi.
Svi su utihnuli. Nitko nije govorio.
Kao da su očekivali da ga zagrlim.
I on me želio zagrliti.
Ali ja se nisam mogla pomaknuti.
Upitala sam ga: "Tko si ti?"
Rekao je: "Mama, zar me ne prepoznaješ?
Ja sam Arash. Tvoj sin."
Ali nisam ga prepoznala.
Onda je netko iz gomile povikao:
"Nahid! Srami se! To je Arash, tvoj sin!"
"Ali namjestit ću da vidite Mjesec, ostat ćete zapanjene!
Kad vidite kako sjaji...
Nevjerojatno.
Zaboravite da samo odražava Sunčevu svjetlost.
Kao da su ulili fosfor u njega!"
Jeste li dugo bili prijatelji?
Što? -Ti i Nahidin sin? Arash?
Da, upoznali smo se na fakultetu.
Onda smo on, Leili i ja zajedno radili u novinama.
Postali smo tri mušketira.
Vlada je ukinula novine i osnovali smo dobrotvornu udrugu.
Za nekoliko dana bit će dva mjeseca otkako je nestao.
Posvuda smo ga tražili, ali nema mu ni traga.
Jadna Nahid kao da je ostarjela deset godina.
Mislim da se tvoja majka osjeća kao Nahid.
Ziba.
Kad si sinoć pitala jesi li ista osoba ako zaboraviš prošlost,
što si time mislila?
Da se ne sjećam gdje sam bila prije.
Ali nisi rekla ako se ne sjećaš, rekla si ako zaboraviš prošlost.
Koja je razlika?
Ne znam.
Roya, zar ga nećeš pogledati?
Već ga gledam!
Prelijep je i crven.
Želiš li ti pogledati? -Da.
Hajdemo.
Tako si dosadna.
Dođi, Ziba, pustite je da pogleda.
Budna si? -Da.
Jesu li ti oči bolje?
Ne, bol me živcira.
Ti si kratkovidna?
Mislim. S ovim bolje vidim.
Sviđa li ti se ta knjiga?
Pročitala sam samo početak. Vidjela sam da je ti čitaš neki dan.
Nedavno sam je dovršila.
Iznenadilo me da si odabrala tu knjigu.
Zašto?
To je knjiga o djevojci koja traži davno izgubljenog brata.
Zanimljivo.
Je li ga našla? -Ne.
S vremenom postane više o tome da se ona sama gubi.
Jesi li se sjetila ičega novog?
Ne.
Razmišljala sam, što ako imaš muža i djecu?
Ili si recimo čekala neki važan događaj?
Čudno je, nije li?
Zar te nimalo ne zanima tko si i odakle dolaziš?
Naravno da me zanima. Ali ničega se ne sjećam.
A sjećaš li se te noći?
Prije nego što sam te srela? -Da.
Ne, ničega.
Sjećam se da sam stajala pred vratima,
a onda si se ti pojavila.
Onda smo otišle na policiju.
Tamo sam htjela nešto reći, ali zaboravila sam govoriti.
To je sve.
Sjećaš li se otkud ti ožiljak na zapešću?
Ne.
Možda nisi voljela svoj prijašnji život, pa si zaboravila dijelove.
Ne?
Ne lažem. Zbilja se ne sjećam ničega prije te noći.
Ne kažem da lažeš.
Ali kao da mene više zanima tvoja prošlost od tebe.
Ne znam. Možda sam znatiželjna bez razloga.
Ovo je za tebe.
Žao mi je, znaš da smo malo u kaosu.
A i operirala sam oči i nije mi dobro.
Mislila sam da bi ti ovo dobro došlo dok ne staneš na noge.
Postoji nevladina udruga koja pomaže marginaliziranim ženama.
Onima koje imaju problema s obitelji
ili pobjegnu od kuće iz kojega god razloga.
Nađe im smještaj, pomaže im da nađu posao i bolje žive.
Leili je razgovarala s njihovim šefom jutros.
Odlučili smo te poslati k njima.
To nije loše mjesto.
Naša dobrotvorna udruga već im je slala stvari.
Hvala.
Gle, Ziba.
Babak i ja voljeli bismo da ostaneš s nama.
Ali znaš kako stvari stoje. Uskoro se moramo iseliti.
Mislim da je bolje da ti kažem sada.
U redu, hvala. -Sjedni.
Nisam mislila da odmah odeš. Pojedi doručak.
Sjedni.
Rekla sam ti. Ovo mi više ne treba.
Sada su tvoje. Dobro ti stoje.
Doručkuj, a onda ću pozvati taksi da te odveze onamo. U redu?
Evo, pročitaj ovo da znaš što će biti na kraju.
Srebrni Peugeot čeka te. -U redu. -Ne brini se.
Nazvat ću ujutro da provjerim kako si.
Zaboravih. Poštar je došao dok si spavala, nisam te htjela buditi.
Rekla sam mu da spavaš i dao mi je ovo.
Bok. -Bok.
Primila sam pismo u kojem piše da mi ne mogu izdati putovnicu.
Želim znati zašto. -Da vidim.
Zabranjen vam je odlazak iz zemlje zbog dugova.
Vlada je pokrenula postupak protiv vas. -Mene? -Da.
Zašto?
Halo, Babak.
Tko su ti ljudi?
Trebali su nam pozajmiti novac, ali Arash je rekao da su se predomislili.
- Rekli su ti da dođeš ovamo? - Uvijek se nađemo na drugoj lokaciji.
Oprostite, gdje je g. Sahami? -Gore. -Ovuda? -Da.
Zašto nećeš sa mnom?
Kunem se, ako ste ti i Arash opet zabrljali...
Putovnica mi nije izdana
jer je vaša agencija navodno uložila žalbu protiv mene.
Protiv vašeg šefa Arasha Rahname. -Ne shvaćam.
Kad smo mu uplatili, nestao je. -Uplatili?
Zajam koji je primio od nas.
Ali taj zajam nikad nije proveden.
Nije? Komu smo onda uplatili 20 milijardi tomana?
Mislio sam da znate.
Kasnite dvije rate.
Nismo imali drugog izbora.
Žao mi je što vam ne daju da odete.
Ali ne razumijem. Nikad nismo dobili taj zajam!
Možda vam g. Rahnama nije rekao i samo je nestao.
Kako to mislite? -Imamo kopiju ugovora.
Možda ako potpišete izjavu da je g. Rahnama primio zajam od nas,
mogli bismo se nagoditi sa sucem i onda vam mogu izdati putovnicu.
Ispričajte me na sekundu.
Zašto se Leili ne javlja?
Nemoj pušiti. To je loše za oči.
Oči će mi prsnuti od bolova. Kao da imam kamenje na njima.
Idemo na pregled sutra.
Sigurna si da Arash nije primio taj novac?
Naravno da nije, rekao bi mi!
Smještaju mu.
Tom žalbom i ti si upletena.
Što da učinim?
Ne znam. Ali ne možemo čekati Arasha dovijeka.
Bog zna što su učinili s tim novcem.
Pokušavaju optužiti Arasha za to.
Što ako je Arash zaista uzeo zajam?
Nikad ne bi učinio takvo što. Da jest, rekao bi mi.
Primiti toliku svotu nije šala.
Toliko mu vjeruješ da te lako može prevariti.
Arash ti ide na živce čak i ako je nestao?
Koga briga za Arasha?
Bez putovnice su nam životi i planovi uništeni.
Što da radim? Ne mogu izdati Arasha!
Nemamo ugovor s njima! Taj sere!
Onda taj Sahami izmišlja?
Da! Laže! Smješta nam.
Ali Arash uvijek govori istinu.
Dobar dan, g. Zand, nisam vas mogla dobiti.
Možete li me nazvati?
Imamo problem u udruzi i moramo razgovarati. Hvala.
Sve je to dio tvojeg plana da ostanemo u Iranu.
Ne počinji. Oči me bole, već sam dovoljno živčana.
Da ne počinjem s čim?
Otkad smo odlučili emigrirati, jesi li išta poduzela u vezi s tim?
Rekao sam ti da učiš danski, ali ti ne možeš, težak je, nemaš vremena.
Nisi mogla ni naučiti voziti bicikl!
Što? Lažem?
Ne lažeš, samo sereš!
Zar ne vidiš da napuštam sve što jesam i što ću ikad biti,
samo da odem živjeti s tobom u glupi grad bicikala?!
Zar ne vidiš da ću ondje biti nitko i ništa,
ali pristala sam na to samo da budem s tobom!
A ti mi kažeš da nisam ništa poduzela?
Baš si gad, Babak, pravi gad.
I ovdje si nitko i ništa.
Što ona radi ovdje? -Ne znam.
Nisi li je otpravila ujutro? -Jesam, otišla je.
Koliko ste dugo bili bez svijesti?
Sve dok nisam opet sjedila u autu. -Oko tri-četiri minute.
Nema razloga za brigu. Možete kući, dođite sutra na pregled.
Ali odjednom nisam ništa vidjela!
Zacrnilo mi se pred očima.
Kao da sam zaista oslijepila.
Ali g. Zand, znate dobro da nikad nismo potpisali taj ugovor.
U redu, čekat ću vas. Javite mi.
Hvala.
Jesi li bolje? -Da.
Roya.
Zaista ti nisam željela opet smetati.
Ali bojala sam se otići u nevladinu udrugu, zato sam se vratila.
Ali otići ću čim uzmognem. Obećavam.
- Što se dogodilo? - Ništa, nemaju privatnih soba.
Muškarci ne smiju u javne sobe.
Uzmi jednu, mogu biti sama. -Idemo kući?
Da nisi uzrujana, liječnik te ne bi ni prijavio.
Što ako se opet dogodi usred noći? Oslijepjela sam! Nisam ništa vidjela!
Bojim se, Babak.
Ti i liječnik ne razumijete me. -Dobro, uzet ću ti sobu.
Mogu ostati s tobom ako želiš. -Ne treba. Nazvat ću Leili.
Roya, ne moraš zvati Leili.
Ne bi ti bilo teško ostati? -Nipošto.
Onda idem obaviti papirologiju.
Roya?
Roya!
Idemo.
Babak. -Da, draga?
Pratnja gđe Pakrou.
Da? -Zaboravili ste njezinu osobnu.
Idem po nju. -Hvala.
Babak, onaj je tip maloprije bio ovdje. -Tko?
Onaj s kojim smo se jutros našli zbog zajma. -Sahami? -Da. -Gdje?
Bio je u trgovini s naočalama.
Sigurna si da je bio on? -Definitivno.
Što ako nas slijedi? -Zašto bi?
Učinilo ti se. -Bio je to on!
Nije ovdje. A oči ti nisu baš...
Možda haluciniraš.
Roya, idemo.
"Kad svjetlo udari u to, promijeni smjer.
To čini 95% svemira!
Znači, svi mi činimo samo 5% svemira?
Čak je i djelić od 5% previše za tebe! -Šuti!
Arash, možemo li time vidjeti tamnu tvar? -Ne, ovo je beskorisno..."
Mama. Pojedi juhu.
Mama?
Je li ti udobno?
Jesi li razgovarala sa Zandom?
Ostavio je poruku da provjerava o čemu je riječ.
Ali riješit će to, zar ne?
Ne znam.
U redu. Vraćam se ujutro.
Možeš li potpisati tu izjavu sutra da završimo s tim?
Ne mogu, Babak.
Onda nađi 20 milijardi tomana i vrati ih vladi. Može tako?
Pričekajmo da vidimo što će Zand smisliti.
Roya, prije pet godina ostali smo zbog tebe.
Neću dopustiti da nam opet upropastiš planove.
Čak i ako to znači da moram otići i ostaviti te.
Hvala ti što ostaješ ovdje noćas. -Nema na čemu.
Nazovi me ako išta treba. Bit ću budan. -Hoću, ne brini se.
Laku noć. -Noć.
Oprostite, gospodine. Trenutak.
Kišilo je kao iz kabla i primijetila sam da je sva pokisla.
Onesvijestila se čim me ugledala.
Odveli smo je u policijsku postaju i nisu je mogli identificirati.
Lijepo je što joj pomažeš.
Shvatila sam da nema kamo. Nema osobnu, ništa.
Što sam mogla? Sažalila sam se nad njom.
A moj muž i ja planiramo otputovati. -Kamo idete?
U Kopenhagen u Danskoj. -Sjajno!
Željela sam i operirati oči prije nego što odemo.
Ali muž mi nije dao. Dobro da nisam.
Ziba?
Roya? Zvala si me?
Gdje si bila? -Na zahodu. Nešto se dogodilo?
Što si ono rekla maloprije? -Što?
Čula sam da razgovaraš s nekim. -Bila sam na zahodu.
- Možda si ružno sanjala. - Sigurna sam da sam čula tvoj glas.
Nekomu si nešto govorila. Rekla si da si me našla.
Da si mi pomogla.
Da planiraš otputovati u Kopenhagen?
Sestra je rekla da su ti lijekovi prejaki i da ćeš možda biti zbunjena.
Mislim da se o tome radi.
Hoćeš da odem po sestru?
Ne.
Možda sam sanjala.
Idemo natrag u tvoju sobu.
Hajde.
Naspavaj se. Ne brini se ni zbog čega.
Sve će biti u redu, obećavam.
Jeste li dobro? -Nije loše.
- Možete li joj donijeti kapi? - Otkud? -Ima u ljekarni dolje.
Ne moraš, Babak uskoro stiže. -Idem ja.
Ziba! Dat ću ti novac.
Ne treba, g. Babak sinoć mi je dao karticu za svaki slučaj.
- Bili ste ovdje sinoć? - Ne, radim jutarnju smjenu.
Zašto? Nešto nije u redu? -Ne, samo pitam.
Držite ovo na očima.
To vam je sestra? -Prijateljica.
Nije bilo privatnih soba jučer, pa muž nije mogao ostati. -Nije bilo?
Imamo puno slobodnih soba.
Ali mužu su rekli da nemaju nijednu.
Zacijelo su pogriješili. Ne skidajte to.
Mama, pusti da ti promijenim zavoj.
Ne zovi me mama. Nisi mi kći.
Pozdrav, kako si?
Babak! -Drži to na očima!
Jesi li bolje? -Osrednje.
- Dobro si spavala sinoć? - Ne, stalno sam imala noćne more.
Gdje je Ziba?
Otišla mi je po kapi za oči.
Dao si joj svoju karticu?
Ako se nešto dogodi dok me nema.
Ništa se nije dogodilo. Ali ne vjerujem toj djevojci.
Ništa se neće dogoditi. Ne brini se.
Sestra je rekla da imaju puno slobodnih soba.
- Kako to misliš? - Da je pola soba slobodno.
Čudno. Meni su rekli da nema nijedne.
Majka te zvala. -Što je rekla?
Ima loš predosjećaj, pa sam joj rekao. -Ne!
Rekla je da kreću ujutro, uskoro stižu.
Rekao sam da si imala operaciju i da ćeš ostati par noći.
Roya? Jesi li opet vidjela Sahamija?
Možete skinuti kompresu i staviti naočale.
Roya, moramo otići Sahamiju.
Ne počinji. -Što?
Ne mogu dopustiti da Arashove pogreške sve upropaste.
A sada sam siguran da se dočepao tog novca. -Kako znaš?
Otišao sam Zandu jutros. -I?
Je li ti išta rekao? -Ne, što je bilo?
Otišao je k njima i pokazali su mu ugovor s Arashovim potpisom.
S Arashovim potpisom? -Da. -Nemoguće.
Krivotvorili su ga! -Ne znam zašto mu toliko vjeruješ.
Obavimo to i idemo.
Babak, Arash će se jednog dana vratiti!
Što ako nema taj novac, a znam da nema, što ću mu reći?
Da sam ga prodala zbog putovnice? Dobit će doživotni zatvor zbog utaje!
Kao prvo, neće se vratiti.
Kao drugo, vjerojatno se upravo kupa u tome novcu.
Babak. Ne budi naivan.
Arash je dao sve što ima udruzi. Ti to najbolje znaš.
Misliš da je sve ovo slučajnost? Najprije nestane.
Onda vlada želi da potpišem izjavu da je ukrao novac i pobjegao.
Onda će se pojaviti naslovnice na kojima piše
da je šef udruge ukrao milijarde i pobjegao iz zemlje.
A moj potpis to će potvrđivati!
Zašto se praviš glup?
Da mariš za naš život jednako kao što mariš Arasha, ne bi ovo govorila.
Dosta mi je slušanja o Arashu.
Da sam ja htio da ostanemo, a on da odete, bi li onda otišla?
Pozdrav. -Bok.
Kako si? -Dobro, hvala.
Lijepo od tebe što si ostala cijelu noć. -Nema na čemu.
Imam tvoje kapi za oči.
Halo?
Da, ovdje ste?
Postoje vrata. Na pravom ste mjestu?
Idem po vas. Popnite se dizalom na... -Treći kat.
Treći kat. Čekat ću kod dizala.
Idem po tvoje roditelje.
Mogu ja. Tek si došao, trebao bi ostati s Royem.
Ali ne znaš ih. -Vidjela sam njihove fotografije u kući. Naći ću ih.
Babak, reci joj da ode. -Kome? -Toj djevojci.
Ne želim da se vrati kući s nama.
Odjednom? Pazila je na tebe cijelu noć.
Zašto te sad briga za nju? Za koga? O čemu ti?
Sinoć je razgovarala s jednom od sestara.
Pa? Ne smije razgovarati? -Ne!
Govorila joj je da je ona mene našla i dovela me ovamo
i brinula se za mene. Rekla je da putuje s tobom u Dansku!
Je li ovo kao ono sinoć? Kad si vidjela Sahamija? Haluciniraš li?
Imamo dovoljno problema, ne možeš još i poludjeti.
Ne lažem, čula sam je!
Pozvala sam je, pitala sam je s kim je razgovarala, rekla je ni s kim.
Rekla sam da sam je čula, a ona je rekla da sam zacijelo ružno sanjala.
Zašto bi glumila da je ja pred sestrom?
- Možda jesi ružno sanjala. - Bila sam budna, čula sam joj glas.
Sad je se bojim.
Roya, naš problem nije Ziba.
Za tjedan dana moramo otići.
Ako odgodimo, nećemo stići u Dansku za dva tjedna.
Ako ne odemo, moj život i sve ostalo visi u zraku.
Još nemaš ni putovnicu!
Reci joj da ode.
Slušaš li ti mene uopće?
Izaberi. Ideš sa mnom ili čekaš Arasha.
Što biraš?
Roya? Toliko ti je teško izabrati mene?
Nasmrt si me prestrašila!
Pozdrav. -Pozdrav.
Zašto slušaš moju kćer?
Nije željela da se brinete. -U redu je, mama!
- Jesi li dobro, dušo? - Da, tata. Ne brinite se.
Da, Babak?
Je li još nešto rekla?
Ne, mislim...
Dobro, reci mi kad bude gotovo.
Nije liječnik rekao da ovo moraš stalno nositi?
Jesi li ga uopće pustila da govori?
Hvala ti, Babak. Massoud nas je ostavio na cjedilu.
Nema na čemu. Čuvajte se.
Mogli ste ostati s nama.
Obećavam da ću doći ujutro i ostati dok ne odete.
Čuvaj oči. Bok. -Bok.
Zašto mi se Leili ne javlja?
Još se ljutiš na mene? -Ne.
Stanodavac je zvao i rekao da se moramo iseliti preksutra. -Što?!
Nismo se spremili. Trebali smo vratiti ključeve idući tjedan.
Novi se stanari useljavaju.
Je li poludio? Što si mu rekao?
Ništa. Što sam mogao reći?
Kako to misliš, trebao si tražiti još vremena.
Može izgubiti stanare. A ugovor nam je istekao prošli mjesec.
Ima pravo.
Što ćemo sada?
Zvao sam tvrtku za selidbe da sutra dođe sve spremiti.
Sutra? -Nego kad, Roya?
Ti si ovo stavio ovdje?
Nešto sam čula.
Mislim da je netko ovdje.
Pozdrav, Roya. Kako si?
Nisam znala da si ovdje.
Spremila sam gotovo sve.
Kamrani dolazi sutra. Ostat će samo kovčezi.
Ostatak odjeće spremit ću u kovčeg i onda...
Znaš li što je rekla?
Roya, jesi li je razumjela?
Nisam znala da govoriš danski.
Ne govorim, Babak ga govori. Ali rekla sam da vam želim skuhati lijepu večeru!
Ne znam što da radim sa svim ovim knjigama. Moraš mi pomoći.
Babak?
Možeš doći ovamo na tren?
- Zašto je ona ovdje? - Tko? -Tko drugi? Ona djevojka!
Oprao sam ruke, nakapat ću ti kapi u oči. -Sama ću.
Nisi li rekao da si je otjerao?
Trebala je pomoć da se spremimo do sutra. -Nije bilo nikoga drugog?
Zašto nisi zamolio moju majku? -Loše je što nam pomaže?
Ne shvaćam. Zašto mi nisi rekao da si je poslao ovamo?
Prekopala mi je stvari i nosi moju odjeću!
Imaš puno odjeće. -Babak!
Što to radiš? -Babak, gdje je onaj okvir za slike?
Ne! Ja ću!
Ako mi želiš pomoći, stavi ostatak odjeće u kovčeg.
Gle ovo! -Što s tim?
Rekla sam da prestaneš! Što radiš s mojim životom?
Moram znati gdje mi je sve!
Ovo ide u kovčeg. Nešto je s pokućstvom. Lako se pogubiti.
Zar ne moraš pitati kamo sve ide? -Ziba, daj joj kapi.
Rekla sam da mogu sama. -Liječnik kaže da moraš kapati u točno vrijeme.
Sjedni i nakapaj si oči.
Što to radiš? Drži je.
Otvori oči.
Drugo.
Daj joj čašu vode da popije lijek protiv bolova.
Zašto se ovako ponašaš?
Zašto ovo radiš? -Što?
Zašto si joj rekao da dođe ovamo?
Kako je uopće ušla?
Dao si joj ključ? -Da.
Jesi li poludio? -Samo sam mislio da nam može pomoći.
Kako to misliš?
Evo, dušo. -Ja ću joj dati.
Nisi li rekla da te boli glava? Popij ovo i onda ćemo razgovarati.
Popij.
Molim te da odeš odavde.
Ne znam zašto ti je Babak rekao da dođeš.
Ali odlazi i ne vraćaj se! -Prekini!
Dosta je tvojeg sranja! -Babak!
Roya, što to govoriš, dušo? Kamo da odem?
Kako to misliš kamo? Ne znam!
Idi u nevladinu, na policiju, idi kamo god hoćeš!
Znam da lažeš, u redu?
Znam da znaš točno tko si i što si bila.
Ali ne razumijem zašto se praviš da si ja?
Uništila si mi život! Tko ti je dao da nosiš tu odjeću?
Nije bitno nosim li je ja ili ti. Hoću li ovo spremiti ja ili ti.
Nemaš srama!
Naravno da je bitno! Sve je ovo moje.
Gle, ili ćeš sama otići ili ću te nasilu izbaciti.
Gdje mi je mobitel? -Što će ti? -Gdje je? Ti si ga uzela?
Roya... -Imaš li moj mobitel? -Što će ti?
Nazvat ću mamu ili Leili, bilo koga da dođe i pomogne mi.
Evo, zovi ih. Ali neće ti se javiti.
O, ne. Moje oči.
Zašto mi se mama ne javlja?
Roya.
Ne osjećam se dobro.
Nije ništa. -Lijek protiv bolova djeluje.
Što ste mi to dali?
Ne brini se.
Evo, nazovi Leili.
Jesam li te probudila?
Znaš svirati klavir?
Uskoro se moram oprostiti od njega.
Bravo!
Dođi pojedi večeru.
Gubi se iz moje kuće.
Gubi se iz moje kuće!
Zašto si zatvorio vrata?
Tebi govorim! -Prekini! -Što da prekinem?! -Opet je počela.
Što to govoriš? Gubi se iz moje kuće!
Htjela sam biti ljubazna prema tebi, bila je to velika pogreška!
Uzmi odjeću i gubi se iz moje kuće! Vrati mi odjeću!
Babak, što je ovo?
- Otkud ti moj pečat? -Daj mi to. - Babak, otkud ti pečat iz udruge?
Daj mi ga. -Od Leili? -Rekao sam da mi daš to! -Što je ovo?
Vrati se u sobu! -Što to radiš? -U sobu! -Ne diraj me!
Što to radiš? -Dosta! Izluđuješ me!
Što to radiš? Ne zaključavaj me!
Babak, što radiš?! Otvori vrata! Rekla sam da otvoriš vrata!
Tražili smo naše prijatelje u vladi da odobre izdavanje putovnice gđi Movahed.
Vrlo ste ljubazni. Odmah idemo u ured za putovnice.
- Dobro, kuda idete? - U Dansku. Kopenhagen.
Grad bicikala! -Da.
Znate li voziti bicikl? -Da.
Molim vas, potpišite ovdje.
Imaš je? Čestitam!
Kamo to nosite?
Što to radite?
Neka nitko ne dira ove kutije.
Babak?! -Bok. -Bok.
- Koji vrag radiš? - Spremamo se. Zar ne vidiš?
- Kako to misliš spremate se? - Iznesite to već jednom. -Babak!
Babak!
Zar nemaš srama? Zašto si me zaključao u sobu sinoć?
Što je bila potpisana izjava? Krivotvorio si je?
Moram riješiti stvar s tom curom, onda se možeš spremati, jasno?
Odlazite! Ne radite to, gubite se.
Onda uzmi svoje stvari, ne diraj moje!
Ovo nije tvoje. Samo izvolite.
Gdje mi je mobitel?
Babak, gdje mi je mobitel?
Zamotajte to i pazite kad iznosite.
Provjerite jeste li primili prvih 40? -Babak, provjeri račun.
- Tko je ovo dogovorio? -Ja. - Zašto? Ne nosite to! To je moj klavir!
Htjela si ga prodati. Prodao sam ga umjesto tebe! -Zašto nisi rekao?
Po dobroj cijeni. -Cjenkala sam se s njim i platio je 140.
To se tebe ne tiče!
Željeli smo ga prodati. -Ali morao si mi reći!
Babak, Kamrani želi da provjeriš popis pokućstva, hajde.
G. Saleh, možete platiti taksi? -Kamo ćete, gospođo?
To sam ja, g. Saleh. Sastajem se s gđom Shoayi.
Malo više, molim. Dobro je.
- Zašto mi se ne javljaš? - Pozdrav. Kada si zvala?
Zvala sam te tisuću puta! -Ne pretjeruj. Jesi li dobro? -Nisam dobro.
Možete li izaći na sekundu?
Što je, g. Saleh?
Da, došla je vidjeti mene.
Platite to.
Hvala vam.
To je bio tvoj taksi? -Da.
Pomozi mi s ovim.
Što je to? Za rođendan?
To je bila tvoja ideja! -Što?
Da razvedriš Arasha.
Leili, prestani se glupirati.
Zašto ne odgovaraš na moje pozive? -Roya, što ti je?
Što je meni?! -Imaš jedan od onih dana.
Leili! Ne pravi se glupa!
Zašto si dala naše zaglavlje i pečat Babaku?
Ti si mi rekla! -Ja sam ti rekla? Kada? -Sinoć.
Sinoć? Besmislice!
Daj da te vidim.
Zašto su ti oči crvene? Plakala si?
To je od operacije. -Operacije?
Išla si na operaciju očiju i nisi mi rekla? -Leili, ideš mi na živce.
Zašto si dala Babaku naš pečat? Zašto me nisi pitala?
Ti si mi rekla da mu ga dam! Kada? -Sinoć kad sam te posjetila.
Tražim te već četiri dana!
Tvrdiš da se ne sjećam da sam te vidjela sinoć?!
Zbunjena sam, Roya.
Gdje je Babak sada? -Kod kuće.
Izluđuje me. Ponaša se kao da me ne vidi.
Kao da me odlučio ostaviti jer nemam putovnicu.
Sprema sve i ide u Kopenhagen s onom kujom.
Uzeli su mi mobitel. Prodali su klavir. Ona mi uništava cijeli život.
Ziba? -Ziba.
Sinoć smo se posvađali. Zaključali su me u sobu.
Možeš li vjerovati?
Sinoć si rekla da ona spava u sobi i da će otići ujutro.
Sinoć sam ja ondje spavala, ne ona.
Roya?
Što nije u redu?
Jesi li dobro?
Dođi ovamo.
Što se dogodilo?
Sjedni.
Jesi li dobro?
Idemo k tebi da vidim što se događa, može?
Imaš li ključ? -Nemam ništa.
Pozdrav. -Bok, Leili.
Roya, čekaj. -Što hoćeš?
Leili, idi gore, bit ćemo ovdje. -Ne idi.
Ne želiš da odem? Želim razgovarati s tobom.
Babak je isto gore. Idi, bit ćemo ovdje.
Idi.
Slušaj, Roya. Znam kako se osjećaš.
Ali prekasno je. I ja sam isprva bila zatečena.
Ali u jednom trenutku više nemaš izbora, moraš se promijeniti, shvaćaš?
Roya, čekaj!
Roya, stani! -Što?
Šokiralo me da me otac i brat ne prepoznaju i rade pogreb.
I da govore da je majka poludjela jer ne prihvaća tuđe tijelo kao moje.
Nije bilo druge, morala sam doći u tvoju kuću.
Morala sam postati Ziba Movahed umjesto Sareh Tayebi.
Što?!
Nisi znala kako se zoveš, a sad se sjećaš i kako se prezivaš?
Nebulozno, znam. Ali ti si mi odabrala ime.
Znači da si dio igre, a nisi toga ni svjesna.
Kao i svi, kao i sve.
Kao i onaj luster za koji sam znala da će pasti.
Roya!
Roya! Možeš se opirati do određene točke.
A onda moraš odlučiti.
Promijeni se ili ispadaš. Pravila su igre jednostavna.
Stani. Kako ćeš dokazati da si Roya?
Da je ovo tvoja kuća? Kad svi zaboravljaju tko si bila.
Ili kad ne žele da budeš što si prije bila.
Tko?
Tko to ne želi? -Zar je to bitno?
Ako bolje pogledaš, nitko to ne želi. Čak ni ti.
Roya, oprosti mi.
Roya. Opet ti se zacrnilo pred očima?
Ne brini se, dušo.
Razgovarala sam s Babakom i možeš ostati i noćas.
Ako te obitelj ne nađe,
odvest ćemo te u nevladinu udrugu, može?
Želiš da poludim. Odlazi.
Zdravo! Sretan rođendan!
Nasamarili ste me? -Sretan rođendan!
Babak!
Tata!
Sretan rođendan!
Bok, tata, kako si?
Babak, je li ovo proslava za mene ili za nju?
Pleši! Plješći!
Što se ovdje događa? Zašto se svi ovako ponašate?
Ne opet. -Nemoj ništa reći. -Rugate mi se?
- Tata, gdje je mama? - Tko? -Mama! Gdje je mama?
Ne znam tko ti je mama. -Što?
- Roya, što je, dušo? - Nije li meni rođendan?
I tebi je danas? Kako slatko, sjetila se!
Puhat ćemo svjećice zajedno. Upoznala si mojeg oca?
- Oče, ovo je Roya. - Ja sam Massoud, Zibin otac.
Što?
Pazi!
To je ona kutija o kojoj sam vam govorio. Naše su stvari unutra.
To nisu samo stvari. To su naše fotografije. Ostavila sam ih za tebe.
Ostavila sam ti i sve knjige. Odlično.
Tata, evo lijepe fotografije tebe, mene i Babaka.
Ostavila sam ti fotografije da ti nikada ne nedostajemo.
Nadamo se da ćeš nas dogodine posjetiti u Danskoj.
Babak!
Gdje su naše fotografije? -Naše?
Zvao je, dolazi. -Ziba, dođi ovamo.
Babak! Mislila sam da igraš ovu igru da me iznenadiš.
Ali ako nastaviš, prijeći ćeš granicu.
- Nećeš stati, je li? - Babak! -Prestani mi se obraćati!
U našoj si kući tjedan dana. Radila si što god si htjela.
Da nije Zibe, već bih te izbacio.
Odlazimo iz zemlje, ne dam ti da upropastiš ovo. -Babak!
Ne vidiš da joj nije dobro?
Roya, sjedni ovamo.
Bole te oči? Ugasite svjetla, oči je bole.
Gdje su joj kapi?
Roya, dušo.
Roya.
Kako si, draga?
Roya.
Ziba.
- Zažmiri načas. - Što je? -Zažmiri. -Ali...
Zažmiri, vidjet ćeš.
Ne otvaraj ih.
Ne otvaraj ih. Sad ih otvori.
Arash!
Kad si stigao? -Prije danas.
Zna li ti mama? -Nisam joj još rekao. -Jesi li znao? -Arash, dođi.
Roya, ovo je Arash, rekla sam ti da smo Leili, on i ja tri mušketira.
- Bok, ja sam Arash. Prijatelj. - I Roya je prijateljica. -Ne seri.
Ovo nije Arash. Arash ne izgleda tako.
Ja sam Arash Rahnama. Jesmo li se već sreli? -Što?
Roya je s nama... Ispričat ću ti.
Babak, znaš da ovo nije Arash. Zašto ništa ne govoriš?
Evo je opet. -Roya, nikad nisi vidjela Arasha.
A ti jesi?
Prijatelji smo već 10 godina.
Što to govorite?
Ludim.
Kako si...
Ovo nije Arash! To je netko drugi!
Tata!
Tata, gdje mi je mama?
Tata, gdje je mama?
Babak, stvarno vjeruješ da ti je ovo žena?
Samo se pravi da je ja. Nosi moju odjeću.
Moj parfem. Miriše kao ja.
Ja sam ovdje!
Ovdje pripadam. Što vam je došlo svima?
Sama mi je rekla.
Njezinu smo obitelj vidjeli u džamiji onog dana.
Reci im što si meni rekla. Reci im! -Kakve su ovo gluposti?
Prvih si dana samo šutjela, a sad ne možeš prestati blebetati.
Babak...
Rekla sam ti da ne budeš glupa, nisi me slušala.
O čemu ti? -Rekla sam ti! Nisi slušala!
Sjećaš me se?
Reci im! Reci im tko sam!
Nećeš prestati, je li? Dosta više!
Želim razgovarati s njom. -S kim?
Provjerili su, navodno te obitelj traži već dva dana.
Čuvaj se.
Zašto se ovako ponašate?
Upravo su mi iz postaje javili da vas obitelj traži.
Niste dijete. Zašto ste pobjegli od kuće?
Idemo u postaju.
Je li ovo i prije radila? -Što?
I prije vas nije prepoznavala i nije se sjećala tko je?
Je li prije bila zbunjena?
Ne, Hanieh je oduvijek imala savršeno pamćenje.
Nikad ništa ne zaboravlja.
Njezino je pamćenje slavno u našoj obitelji.
Svaki put kad mislim da ću nešto zaboraviti, molim je da me podsjeti.
Sigurni ste da ne znate tko je ovaj čovjek?
Ne znam.
Nikad ga prije niste vidjeli?
Vidjela sam ga jednom u postaji.
Kada?
Prošlog vikenda.
A prije toga? -Ne.
Je li on i vas vidio? -Nisam slijep, prepoznajem vlastitu ženu.
Je li vas vidio?
Razmijenili smo nekoliko riječi.
Rekao je da traži ženu. Da mu je žena nestala.
Da sam te vidio, ja, Amirali,
tvoja majka i sestra ne bismo bili ludi od brige dva tjedna.
Gospođo, ovo je vaša osobna.
Našli smo vas u našem novom digitalnom sustavu.
Poklapa se s vašim otiscima.
Legalno govoreći, na temelju ovih isprava,
ovaj je gospodin vaš muž.
I dalje tvrdite da niste gđa Hanieh Samiyi?
Hvala Bogu.
Tako si nam nedostajala, dušo.
Evo, mama, popij ovo.
Hanieh nam se vratila i sve je u redu.
Bogu hvala. -Toliko sam se molila.
Dobro, dosta. Popij to.
Policajac kaže da imamo sreće.
Kaže da svake godine puno ljudi nestane i nikad ih ne nađu.
U šoku je.
Bit će joj bolje kad se malo odmori.
Jesi li bolje?
Tuširaj se da se osvježiš.
Hanieh, nemaš pojma kako mi je nedostajao tvoj miris.
Slušaj me pozorno.
Netko ovdje izgledao je kao ja. Zvala se Hanieh.
Leili, Roya je!
Kako to misliš koja Roya?
Leili, sjetila si me se.
Halo? Leili? Halo?
Jesam li te probudio? Žao mi je.
Zašto spavaš ovdje?
Jesi li dobro?
Kupio sam svježe pečeni kruh koji voliš.
Putom su mi svi čestitali.
Vidjela si da sam ovo zasadio u veliku vazu?
Sad je prelijepo.
Pogledaj.
Ostavit ću ovo ovdje da možeš zaliti biljke poslije.
Kao i uvijek.
Amirali, otpjevaj onu pjesmu koju si naučio za mamu.
Noć je pala i zvijezde su na nebu
Ne jedna, tucet ili sto, već tisuće
Noću zvijezda sjaji na nebu
Kao cvijet u nebeskom vrtu
A malo dalje prelijep mjesec
Evo, sine.
Čuo sam se s Hamidom. Navečer ćemo ga posjetiti u bolnici.
Njegov će mentor biti ondje.
Navodno je jedan od najboljih psihologa u Iranu.
Pokupit ću te poslije.
Ne brini se, dušo. Uskoro ćeš se oporaviti.
Obećavam ti.
Idemo, sine.
Bok.
Ona je jedna od onih žena sa stilom...
Došla je k nama, a Hanieh sad pomaže na blagajni.
Odlično.
Bila je ondje. Nikad ne plaća jer je vlasnica.
Završila je i spremala se otići,
a Hanieh je pojurila za njom!
Mi smo pojurile za njima, Hanieh ju je stjerala u kut.
Žena je umrla od straha.
Trebala si mi reći. Nisam znala tko je!
Ti nikad ne znaš tko je tko.
Idemo. -Kamo? Još nisam bila. Ostani ovdje, odmah se vraćam.
Može, idem tati. Vatromet uskoro počinje.
- Nećeš se izgubiti? - Ondje su, vidim ih.
U redu, idi k njima.
Oprostite.
Mislim da ovaj sat pripada vašem sinu.
Sjajio je u mraku.
Kao da su ulili fosfor u njega.
BEZ NJE
MEDIATRANSLATIONS