Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
- Mehet? - Várj! Várj! Jó.
- Koncentrálj! - Koncentráljak? Meglesz.
- Foglak. - Jó, fogj!
- Rajta! Mindkét féket használd! - Jól van.
- Ne engedj el! - Menj! Könnyű.
- Ez az! - Hé! Babak!
Tekersz. Menj csak!
Megy ez. Koncentrálok.
Roja!
Mi történt veled?
Rám ijesztettél. Kelj fel!
- Jól vagy? - Igen.
NÉLKÜLE
Mindenkit az előtérbe hívok egy csoportképhez.
Jó lett volna, ha itt van az utolsó napomon.
Igen.
Ne feledd, heti kétszer meg kell locsolni!
Igenis. Bármi más?
- Felhívtad Aras anyukáját? - Igen.
Semmi?
A fenébe!
- Úgy fogsz hiányozni! - Te is nekem.
Emberek, készítsük el a képet!
Ígérd meg, hogy valamelyikőtök ráphotoshoppolja Arast!
Mondjuk, ide?
Mehet? Egy, két, há'!
Unom, hogy még mindig erről vitázunk.
Már beleegyeztem, hogy elmenjünk,
akkor meg minek mondogatni, hogy csak fél szívvel csinálom?
Fél, hogy szamárságot csinálsz indulás előtt.
Fura, hogy ezt mondod. Néha legszívesebben lemondanám.
- Tényleg? - Dehogyis!
Mindent összepakolunk, nem?
Tudom, hogy ez csak félig vicc. Babak tudja, kivel van dolga.
Hogy kiakadt, amikor elhagytam az útlevelem!
Majdnem szívrohamot kapott!
Hogy van?
Hogy hívják?
Mi a munkája?
Kisasszony!
Jól van?
Kisasszony!
Jobban van?
Igyon ebből!
Kisasszony!
Hallja a hangomat?
Emelje fel az ujját!
Még egyszer!
Miért vacakol? Nem értem.
- Hölgyem, megpróbálná ön? - Én?
Igen, ön.
Már működik. Roja Pákru, született 1984-ben Teheránban.
Igen. Pontosan.
Megpróbálná újra?
Azt mondja, nem szerepel a nyilvántartásban. Furcsa.
- Karimi! - Igen?
Nézze meg az utóbbi pár napban eltűnteket!
Igenis.
Hölgyem, Teheránban lakik, vagy máshonnan jött ide?
Van itt apja, anyja, testvére vagy egyéb rokona?
Hölgyem, lefotózzuk, és megírjuk a jelentést.
Ha valaki keresi, megtalálja.
Nagyon szép az anyukád. Ez hol van?
Az óvodánkban. Ő az anyukám, Hanieh.
Hiányzik az anyukád?
Nemsokára visszajön. Ne aggódj, kicsim!
Amirali, ne zavard a hölgyet!
- Csodás fia van. - Köszönöm.
Ne féljen, nemsokára megtalálják a feleségét.
Köszönöm.
Nézze, nekem mennem kell. Maradjon itt!
A családja hamarosan eljön önért.
Ne féljen, jó?
Lefelé! Nyomás!
Pofa be!
Engedjen el!
Jöjjön!
Nem tudom, miért hittem, hogy tudjuk egymás nevét!
Roja vagyok.
Az alapítványnál az egyik kollégánk folyton elfelejtette mindenki nevét.
Így mindenkit Zibának hívott.
"Ziba, átnézted a számlákat?"
"Ziba, hová küldjem a csomagot?"
"Ziba, nem láttad Zibát? Ha látod, mondd, hogy Ziba keresi!"
Szóval egyelőre Zibának hívjuk majd. Mit szól hozzá?
Írja le!
Bármit, amire emlékszik!
Egy nevet, címet. Bármit.
Hagyjuk!
Nézzen rám!
Tudja meg a világ, hogy itt van!
Fáradt?
Szeretne lepihenni?
Úgy érted, mi mind csak az univerzum 5%-át tesszük ki?
Neked az 5% töredéke is túl sok.
Hagyj már!
Aras, ezzel látjuk a sötét anyagot?
Dehogyis, ez egy vicc.
Ezzel csak a Holdat látjuk, a Vénuszt...
és pár jó csajt a környéken.
De beállítom nektek a Holdra, tutira leesik az állatok tőle.
Ha meglátjátok, milyen világos és fényes...
Titokzatos.
El is felejti az ember, hogy csak a Nap fényét veri vissza.
Olyan, mintha foszfort töltöttek volna bele.
Roja!
Roja, kicsim!
- Miért itt alszol? - Szia!
Hány óra van?
Hajnal. Miért itt alszol?
Olvastam és elaludtam.
- Jól vagy? - Igen.
- Jó repülőutad volt? - Igen.
Feküdj le az ágyadba! Én lezuhanyozom, és megyek dolgozni.
- Babak! - Igen?
- Ne menj be abba a szobába! - Miért?
Vendégünk van.
- Leili? - Nem.
Majd elmesélem. Hosszú történet.
Már fent is vagy?
Jó napot!
Babak vagyok. Roja férje.
Mindenkit megkértem, hogy posztolja ki a képét.
Még ma lesz belőle valami.
Nem is ismerjük. Adj neki enni, és küldd el!
- De Babak, hová menne? - Nem tudom, Roja.
Nemsokára elhagyjuk Iránt, ezer felé áll a fejem.
Nem fogadhatunk vendéget.
Ha itt lettem volna, nem hagyom, hogy idehozd.
Ő egy idegen.
Még ma elmegy. Esküszöm, hogy megsajnáltam tegnap.
Szegényke csak állt az esőben és reszketett.
Én is aggódom.
Mi van, ha elszökött, és a családja idejön balhézni?
Megkérem Leilit, hogy keressen neki egy helyet, és elküldjük, jó?
Csak ne az legyen a vége, mint a múltkor.
Egyszer próbáltam meg segíteni valakin...
Egyszer? Akkor ez a második eset?
Jó, akkor elküldöm.
Ne csináld ezt! Nézz rám!
Oké. Várunk. Ha lesz belőle valami, jó.
Ha nem, vidd el a rendőrségre vagy valahova!
Mondja el, hogy néz ki a lánya!
Nem, hölgyem, egyáltalán nem kövér.
És nem, nem is sötét bőrű.
Hölgyem, nem látta a képet?
Persze, nem gond.
De a fotó, amit küldött, cseppet sem hasonlít rá.
Igen. Köszönöm.
Na, milyen?
Szép hangszer.
A tompítófilc nem tökéletes, de összességében kiváló.
- Mióta van meg? - Úgy 15 éve.
170 millió tomán túl sok, csak 130-at adhatok.
A 130 túl kevés.
Talán 135-ig elmehetek. Gondolja át, és szóljon!
Legfeljebb huszonvalahány éves.
Hölgyem, miért adnám meg a címem?
Igen. Persze.
Küldjön fotót a testvéréről!
Legyen szíves!
Megőrjítenek.
Folyton hívogatnak, hogy itt van-e az eltűnt rokonuk.
Nem tudom, mihez kezdjek ezzel a sok könyvvel.
Megígértem Babaknak, hogy csak a tizedét viszem el.
Ettől is búcsút kell vennem.
Halló!
Igen. Kiposztoltam a képet.
Tessék?
A lánya?
Sareh?
Őszintén szólva nem tudom, hogy hívják.
Nem, ő sem emlékszik rá.
Tudna róla küldeni egy képet?
Hogyhogy csak egy képe van a lányáról?
A mecsetnél?
Hölgyem, megnyugodna egy kicsit?
Ne sírjon, így nem...
Halló!
Nem veszi fel.
Ó, egy fotó!
Nézze csak! Ez maga?
Azt írja: "Nem vehetem fel."
"Kérem jöjjön azonnal a Nabi mecsetbe!"
Ismerősnek tűnik?
Kicsit hasonlít magára.
SAREH TAYEBI TEMETÉSE
Emlékszik bármire erről az elhunyt nőről?
Sareh Tayebi.
Miben segíthetek?
- Jó napot! Őszinte részvétem. - Köszönöm.
Felhívott egy nő... Kezdem az elején.
Tudja, ez a hölgy eltévedt.
Nem emlékszik rá, hogy kicsoda és hol élt.
Kitettünk róla egy képet a netre,
és egy nő küldött nekem egy fotót,
aztán elküldte ennek a mecsetnek a címét.
- Nem értem. - Mi baj, apa?
- Üdvözlöm! Miben segíthetek? - Részvétem.
Azt mondja, ez a hölgy eltévedt, és valaki ide hívta őt.
Fél órája hívott egy nő, aki azt mondta, ismeri.
Azt mondta, ő a lánya.
Aztán megszakadt a vonal, nem tudtam beszélni vele.
Küldött egy képet. Megmutatom.
Törölték.
Sajnálom, hölgyem, nem ismerjük őt.
De édesanyám nincs jól a húgom halála miatt.
Ahányszor meglát egy vele egykorú lányt, azt hiszi, ő az.
Nem tudom, hol látta a képét.
Sarehnek hívták. Ugyanilyen idős volt.
- Ha megengedi, most bemegyünk. - A feleségem nincs jól.
Folyton engem okol a haláláért.
Azt mondja, Sareh még él. Nem halt meg.
- Apa! - Hogy én kergettem el.
Elvittem a halottasházba. Ott álltam a holtteste mellett.
- Azt mondta, nem az én lányom. - Vigyük be apát!
- Ő kereste önt. - Menjünk be, apa!
- Na, mi volt? - Semmi, téves riasztás.
Roja!
Nem maradhat itt. Túl nagy teher.
- Csitt! - Ne pisszegj le!
Azt se tudjuk, ki ez és honnan jött.
És ha a szülei beperelnek, pont amikor elutaznánk?
- Hagyd már abba! - Elvihetjük a rendőrségre.
- Most? - Igen, most.
Hogy van?
Sajnálom.
Rojával örülünk, hogy itt van,
de meg van kötve a kezünk.
Most csomagolunk össze, két hét múlva elhagyjuk az országot.
Ráadásul Rojának holnap megműtik a szemét.
Sajnálom.
Igen?
Igen.
Érti, hogy mire célzok?
Remélem, megtalálják a szülei, de...
Adja ide! Még megvágja magát.
Kisasszony!
Jól van?
El kell...
Tessék?
Mit mondott az előbb?
Ziba!
- Mi történt? - Mondott valamit.
Ziba, drágám, mit mondott?
Eszébe jutott valami?
El kell mennem.
Hová akar menni?
Ziba, hová kell mennie?
Valami konkrét helyre gondolt?
- Eszébe jutott valami? - Nem.
Ezt vegye fel! Még megfázik.
Köszönöm.
Beszéltem Babakkal.
Úgy döntöttünk, velünk maradhat még pár napig.
Honnan tudta, hogy le fog esni a csillár?
Nem tudom.
Mintha a múltból tudnám.
Mármint "déjá vu"?
Ziba!
Van valami, amit elmondana, csak nem meri?
Nincs.
Csak mondom, ha lenne bármi, az köztünk maradna.
Rendben?
Menjünk be! Hideg van.
Reggel be kell mennem a kórházba a műtétre.
Ideges vagyok.
Nincs ezzel semmi baj.
Roja!
Igen?
Ha valaki elfelejti a múltját, attól még ugyanaz marad?
Vagy valaki más lesz belőle?
Egyértelmű. Ugyanaz marad.
Miért kérdi?
Nem érdekes.
Itt van.
- Jól vagy? - Nem, még ég kicsit.
Feleslegesen féltél. Nem is fájt.
Mehetünk?
Figyelj, Leili!
Sammy azt mondta, Nahid összejövetelt tart a tetőn.
Komolyan? Milyen alkalomból?
Hogy Aras távcsövével nézzük a holdfogyatkozást.
Nem tudom, várjuk meg Babakot.
Mondjam, hogy megműtöttek, és nem tudsz eljönni?
Ne, talán nem lesz alkalmam találkozni Nahiddal indulás előtt.
Vedd be a gyógyszert, és aludj! Ha este lesz kedved, elmegyünk.
- Nahidnak majd szólunk. - Jó.
Azt álmodtam, hogy visszajött. Mindenki ott volt.
Nagy buli volt.
Mindannyian ott voltatok. Minden rokon.
Aztán láttam, hogy közeledik.
Sokan álltak előtte.
Aztán szem elől tévesztettem.
Álmunkban néha úgy érezzük, valami nem stimmel,
de nem tudjuk, mi.
Nem értettem, hogy ha mindenki így örül,
én miért érzem furcsán magam.
Aztán láttam, hogy kiválik a tömegből.
Közeledett felém, rám köszönt.
Ránéztem.
Először homályos volt az arca.
Aztán megláttam.
Meglepődtem.
Rájöttem, hogy nem Aras az, hanem valaki más.
Mindenki elhallgatott. Senki sem szólt.
Mintha azt várták volna, hogy öleljem meg.
Ő is meg akart ölelni,
de képtelen voltam megmozdulni.
Megkérdeztem: "Maga meg ki?"
Azt felelte: "Anya, nem ismersz fel?"
"Aras vagyok, a fiad."
De nem ismertem fel.
Aztán azt kiabálta valaki a tömegben:
"Nahid! Szégyelld magad!"
"Ő Aras, a fiad."
De beállítom nektek a Holdra, tutira leesik az állatok tőle.
Ha látod, milyen világos és fényes...
Titokzatos.
El is felejti az ember, hogy csak a Nap fényét veri vissza.
Olyan, mintha foszfort töltöttek volna bele.
Régóta voltatok barátok?
- Tessék? - Nahid fiával. Arassal?
Igen. A főiskolán ismerkedtünk meg.
Aztán én, Leili és ő együtt dolgoztunk egy újságnál.
Mi lettünk a három muskétás.
Miután a kormány bezáratta a lapot, alapítványt hoztunk létre.
Aras pár nap híján két hónapja tűnt el.
Mindenhol kerestük, de nyoma sincs.
Szegény Nahid! Tíz évet öregedett azóta.
Talán a te édesanyád is úgy érez, mint Nahid.
Ziba!
Amikor azt kérdezted, ugyanaz marad-e, aki elfelejti a múltját...
Pontosan hogy értetted?
Úgy, hogy nem emlékszem, hol voltam azelőtt.
Nem azt mondtad, hogy nem emlékszik, hanem hogy elfelejti a múltat.
Mi a különbség?
Nem tudom.
Roja, te nem nézed meg?
Most is nézem.
Gyönyörű és piros.
- Te megnézed? - Igen.
Menjünk!
De unalmas vagy!
Gyere ide, Ziba! Hadd nézzen bele!
- Már fent vagy? - Igen.
Jobban van a szemed?
Nem, idegesít a fájdalom.
Rövidlátó vagy?
Azt hiszem. Ezzel jobban látok.
Tetszik ez a könyv?
Csak az elejét olvastam. Láttam, hogy ezt olvastad a múltkor.
Nemrég fejeztem be.
Meglepett, hogy pont ezt a könyvet választottad.
Miért?
Egy lányról szól, aki a rég eltűnt bátyját keresi.
Érdekes.
- Megtalálja? - Nem.
Inkább arról szól, hogy ő maga is elvész.
Eszedbe jutott bármi új?
Nem.
Arra gondoltam, mi van, ha férjed van, vagy gyereked?
Vagy ha egy fontos esemény várt rád.
Furcsa, nem?
Egyáltalán nem érdekel, ki voltál és honnan jöttél?
Dehogynem. De semmire sem emlékszem.
És arra az éjszakára?
- Mármint mielőtt megláttalak? - Igen.
Nem emlékszem semmire,
csak arra, hogy kint álltam a kapu előtt,
aztán odajöttél hozzám.
Aztán bementünk a rendőrségre.
Ott mondani akartam valamit,
de elfelejtettem, hogy kell beszélni.
Ennyi.
A csuklódon levő sebről sincs emléked?
Nincs.
Talán nem tetszett az előző életed,
és most inkább elfelejtenéd bizonyos részeit.
Nem?
Nem hazudok.
Tényleg nem emlékszem semmire korábbról.
Nem, nem is arra céloztam.
Csak mintha engem jobban érdekelne a múltad, mint téged.
Nem tudom. Talán feleslegesen kíváncsiskodom.
Ez a tiéd.
Sajnálom, de mint tudod, a helyzetünk kaotikus.
Ráadásul megműtötték a szemem, és nem vagyok jól.
Gondoltam, ez jól jön, amíg megveted a lábad.
Egy marginalizált nőket segítő civil szervezet.
Olyanok, akiknek gondja akadt a családjukkal,
vagy valamiért elszöktek otthonról.
Elszállásolják őket, segítenek munkát találni, jobb életet biztosítani.
Leili beszélt ma az igazgatójával.
Úgy döntöttünk, ide küldünk.
Nem rossz hely.
A mi alapítványunktól is szoktak kapni holmit.
Köszönöm.
Tudod, Ziba,
Babakkal örülnénk, ha itt maradnál.
De tudod, hogy áll az életünk. Nemsokára el kell költöznünk.
Gondoltam, jobb, ha most tudod meg.
- Jó, köszönöm. - Ülj le!
Nem úgy értettem, hogy azonnal indulj. Reggelizz meg!
Ülj le!
Mondtam. Már nincs rá szükségem.
A tiéd. Sőt, még jól is áll.
Reggelizz meg, aztán odaküldlek egy taxival!
Jó?
Tessék! Olvasd el, hogy megtudd, hogyan végződik!
Egy ezüstszínű Peugeot elvisz oda.
- Rendben. - Ne félj!
Holnap benézek, hogy lássam hogy vagy.
Majdnem elfelejtettem!
Amíg aludtál, jött a postás, nem akartalak felkelteni.
Odaadta nekem a borítékot.
- Szia! - Szia!
Jó napot!
Levelet kaptam, hogy nem adhatják ki az útlevelem.
- Érdekelne az oka. - Megnézem.
Egy adósság miatt nem hagyhatja el az országot.
Állami kereset van ön ellen.
- Ellenem? - Igen.
Miért?
Szia, Babak!
Kik ezek?
Úgy volt, hogy hiteleznek az alapítványnak,
de Aras szerint meggondolták magukat.
Erre a címre küldtek?
Igen, mindig máshol találkoztunk.
- Elnézést, uram! Hol van Sahami úr? - Fent az emeleten.
- Erre? - Igen.
Miért nem jössz?
Esküszöm, ha Arassal megint elcsesztek mindent...
Nem adták ki az útlevelem,
mert a cége feljelentést tett ellenem.
Főleg a vezérigazgatójukkal, Aras Rahnamával van gondunk.
Nem értem.
Miután fizettünk, eltűnt.
Fizettek?
Átadtuk a beígért hitelt.
De uram, a hitelt nem ítélték meg.
Nem? Akkor kinek adtunk 20 milliárd tománt?
Azt hittem, tudja. Az első két részlet rég lejárt.
Ezért is tettünk feljelentést.
Nem volt más választásunk.
Sajnálom, hogy nem hagyhatja el az országot.
Én ezt nem értem. Nem is kaptunk öntől hitelt.
Talán Rahnama úr nem szólt önnek, aztán meg eltűnt.
- Ezt hogy érti? - Van egy példányunk a szerződésből.
Ha kiad egy nyilatkozatot,
hogy Rahnama úr felvette tőlünk a hitelt,
megegyezhetünk a bíróval,
és feloldják az útlevéltilalmat.
Elnézést egy percre!
Miért nem veszi fel Leili?
Ne cigizz! Rosszat tesz a szemednek.
A szemem mindjárt szétrobban a fájdalomtól.
Mintha kövek nyomnák.
Holnap elmegyünk kontrollra.
Biztos vagy benne, hogy Aras nem kapta meg a pénzt?
Nyilván. Különben szólt volna.
Ezek koholt vádak.
A feljelentéssel te is ugyanúgy belekeveredtél.
Miért, szerinted mit csináljak?
Nem tudom. De nem várhatunk Arasra örökké.
Isten tudja, mit kezdtek a pénzzel, és most Arasra fogják.
És ha Aras tényleg átvette a kölcsönt?
Soha nem tenne ilyet. Ha mégis, nekem elmondta volna.
Ekkora hitelt felvenni nem vicc.
Annyira bízol benne, hogy könnyedén átverhet.
Aras még akkor is az idegeidre megy, amikor eltűnt?
Kit érdekel Aras?
Útlevél nélkül lőttek a terveinknek és az életünknek.
Mégis mit csináljak? Nem árulhatom el Arast.
Nincs velük szerződésünk. A fickó hazudozik.
Szerinted ez a Sahami csak kitalálta az egészet?
Igen. Hazudik. Csapdába akar csalni.
Aras viszont mindig igazat mond.
Jó napot, Zand úr! Még nem sikerült elérnem az illetékest.
Megtenné, hogy visszahív később?
Vészhelyzet adódott az alapítványnál, muszáj beszélnem önnel.
Köszönöm.
Ez mind a terved része, hogy Iránban maradjunk.
Babak, kérlek, ne kezdd ezt megint! Fáj a szemem, és így is kikészültem.
Mit ne kezdjek, Roja?
Mióta elhatároztuk, hogy emigrálunk, tettél érte akár egy lépést is?
Mondtam, hogy tanulj dánul,
mire te: "Nem megy, nehéz, nincs időm."
Még biciklizni se tudtál megtanulni!
Mi az? Tán hazudok?
Nem hazudsz. Baromságokat beszélsz.
Nem látod, hogy mindent itt hagyok, ami vagyok, ami még lehetnék,
hogy veled éljek abban a hülye biciklis városban?
Hogy én ott egy nagy senki leszek,
de elfogadtam ezt, csak azért, hogy veled lehessek?
És erre azt mondod, hogy nem tettem lépéseket?
Akkora egy seggfej vagy, Babak!
Itt is senki vagy.
- Ő meg mit keres itt? - Nem tudom.
Nem küldted el reggel?
De. El is ment.
Meddig tartott az eszméletvesztés?
- Míg visszakerültem a kocsiba. - Úgy három-négy percig.
Nincs miért aggódni.
Menjen haza, és jöjjön vissza holnap a kontrollra!
De doktor úr, hirtelen nem láttam semmit!
Elsötétült előttem a világ.
Mintha tényleg megvakultam volna.
De Zand úr, nagyon jól tudja, hogy nem írtuk alá azt a szerződést.
Jó, majd várom. Kérem, értesítsen!
Köszönöm.
- Jobban vagy? - Igen.
Roja!
Tényleg nem akartalak újra zavarni,
de őszintén szólva féltem elmenni a civil szervezethez.
Azért jöttem vissza.
De elmegyek, amint tudok. Esküszöm.
Mi történt?
Nincs szabad egyágyas szobájuk.
A többágyasban nem éjszakázhat férfi.
Akkor itt maradok egyedül.
Ne menjünk haza?
Ha nem borulsz úgy ki, fel se vett volna az orvos.
És ha megint előjön az éjszaka közepén?
Megvakultam. Semmit nem láttam.
Félek, Babak.
- Nem értetek meg azzal orvossal. - Jó, szerzek szobát.
- Én itt maradhatok veled. - Szükségtelen. Idehívom Leilit.
Roja, nem kell idehívni.
- Nem okoz nehézséget itt maradni? - Nem, dehogy.
Akkor elintézem a papírokat.
Roja!
Menjünk!
- Babak! - Igen, drágám?
Pákru asszony kísérője!
- Igen? - Itt maradt a személyije.
- Majd én elhozom. - Köszönöm.
- Babak, itt volt az a pasas. - Ki?
Akivel reggel találkoztunk a hitel miatt.
Sahami?
- Igen. - Hol?
A szemüvegboltban.
- Biztos őt láttad? - Igen, egyértelműen ő volt.
- Mi van, ha követ minket? - Miért követne?
- Tévedsz. - Ő volt. az!
Nincs itt. És a szemed sem igazán...
Talán csak képzelődsz.
Roja, menjünk!
Ha nekiütközik a fény, megváltozik a pályája.
Az univerzum 95%-át ez teszi ki.
Úgy érted, mi mind csak az univerzum 5%-át tesszük ki?
Neked az 5% töredéke is túl sok.
Hagyj már!
Aras, ezzel látjuk a sötét anyagot?
Dehogyis, ez egy vicc.
Anya! Edd a levesed!
Anya!
Kényelmesen fekszel?
Beszéltél már Zanddal?
Üzenetet hagyott, hogy utánanéz.
Elintézi a dolgot, ugye?
Nem tudom.
Jól van. Reggel visszajövök.
Roja, aláírnád holnap azt a nyilatkozatot,
hogy túllegyünk ezen?
Nem tehetem, Babak.
Akkor keríts 20 milliárd tománt, hogy visszafizesd! Ehhez mit szólsz?
Várjuk meg, mit talál ki Zand!
Roja, öt évvel ezelőtt miattad maradtunk itt.
Most nem hagyom, hogy meghiúsítsd a terveinket.
Akkor sem, ha nélküled kell elmennem.
- Kösz, hogy bent maradsz éjszakára. - Szívesen.
Hívj, ha kell valami, fent leszek!
Hívlak. Ne aggódj!
- Jó éjt! - Jó éjt!
Elnézést, uram! Egy pillanatra!
Szakadt az eső, és észrevettem, hogy bőrig ázott.
Elájult, amint meglátott engem.
Aztán bevittük a rendőrségre, de nem tudták azonosítani.
Szép öntől, hogy segít neki.
Ráeszméltem, hogy nincs hová mennie. Nincs se személyije, se semmi más.
Mit tehettem volna? Megsajnáltam.
Ráadásul a férjemmel utazást tervezünk.
Hová mennek?
- Dániába. Koppenhágába. - De jó!
Szemműtétet is akartam indulás előtt.
De a férjem nem engedte. Jó, hogy nem műttettem meg.
Ziba!
Roja! Szólítottál?
Hol voltál?
A mosdóban. Történt valami?
- Mit mondtál az előbb? - Hogyhogy?
- Hallottam, hogy beszéltél valakivel. - A szomszédos mosdóban voltam.
- Talán rosszat álmodtál. - Biztos, hogy a te hangod volt.
Meséltél valakinek valamit. Azt, hogy te találtál meg engem.
Hogy te segítettél rajtam.
Hogy el fogsz utazni Koppenhágába.
Mondta a nővérke, hogy erős a gyógyszer,
és összezavarodhatsz tőle.
Biztos erről van szó.
Idehívjam az egyik ápolót?
Ne.
Talán tényleg álom volt.
Gyere, menjünk vissza a szobádba!
Gyere!
Aludj egy kicsit! Ne aggódj semmi miatt!
Minden rendben lesz. Ígérem.
- Jól van? - Nem vészes.
- Hozna neki egy új flakon ilyet? - Honnan?
A lenti patikából.
- Nem kell! Babak mindjárt ideér. - De szívesen hozok.
Ziba! Adok rá pénzt.
Nem kell. Babak úr este odaadta a bankkártyáját vész esetére.
- Ön volt itt éjjel? - Nem, én nappalos vagyok.
- Miért? Valami baj van? - Nem. Csak kérdeztem.
Ezt tegye a szemére!
- A húga? - Egy barátnő.
Nem volt egyágyas szoba tegnap.
- A férjem nem maradhatott... - Nem volt?
Rengeteg szabad szoba van.
De a férjemnek azt mondták, egy sincs.
Biztos csak félreértés. Tegye a szemére!
Anya, csak átköti a szemedet!
Ne hívj anyának! Nem vagy a lányom.
Szia! Hogy vagy?
- Babak! - Ne vedd le a szemedről!
Jobban vagy már?
- Jól aludtál? - Nem. Rémálmaim voltak.
Ziba hol van?
Lement szemcseppet venni.
Odaadtad neki a bankkártyád?
Gondoltam, történhet valami, míg távol vagyok.
Semmi nem történt. De nem bízom ebben a lányban.
Nem lesz semmi. Ne aggódj!
A nővér szerint bőven volt egyágyas szoba.
- Hogyhogy? - A szobák fele üres.
Furcsa. Nekem azt mondták, nincs üres szoba.
- Hívott az anyukád. - Mit mondott?
Rossz előérzete volt. Muszáj volt elmondanom neki.
Jaj, ne!
Azt mondta, reggel indul. Nemsokára ideérnek.
Mondtam, hogy rutinműtét,
és pár napig bent maradsz.
Roja! Láttad még Sahamit?
Leveheti a szemmaszkot, és vegye fel a szemüveget!
Roja, innen Sahamihoz kell mennünk.
- Ne kezdd már megint! - Mit ne kezdjek?
Aras hibája nem tehet tönkre mindent.
Amúgy már biztos, hogy megkapta a pénzt.
Honnan veszed?
- Reggel elmentem Zandhoz. - És?
- Nem mondott semmit? - Nem. Mi történt?
Odament, megmutatták neki a szerződést Aras aláírásával.
Aras aláírásával?
- Igen. - Lehetetlen.
Babak, azt aláhamisították!
Nem tudom, miért bízol ennyire Arasban.
Tudjuk le, és menjünk el!
Babak! Aras egy nap visszajön.
És ha nem vette fel a pénzt,
amiben biztos vagyok, mit mondok majd neki?
Hogy eladtam egy útlevélért?
Életfogytiglanit kapna sikkasztásért.
Először is nem fog visszajönni.
Másodszor pedig biztos most is abból a pénzből dőzsöl valahol.
Babak! Ne légy ilyen naiv!
Aras mindenét beletette az alapítványba.
Mindenkinél jobban tudod.
Szerinted ez véletlen? Először eltűnik,
aztán alá akarnak íratni velem egy nyilatkozatot,
hogy felvette a pénzt, és lelépett.
Aztán tele lesznek vele az újságok,
hogy az alapítvány igazgatója
milliárdokat sikkasztott és elmenekült.
És ezt az én aláírásom igazolja majd.
Miért tetteted hülyének magad?
Ha annyira érdekelne az életünk, mint Aras,
nem mondanál ilyet.
Elegem van abból, hogy Arasról hadoválsz!
Ha én akarnék maradni, Aras pedig elmenni, elmentél volna?
- Szia! - Szia!
- Hogy vagy? - Köszönöm, jól.
Kedves, hogy fent maradtál egész éjjel.
Szóra sem érdemes!
Meghoztam a szemcseppedet.
Halló!
Igen, itt vagytok?
Van ott egy kapu. Biztos jó helyen jártok?
Odamegyek értetek. Gyertek fel lifttel!
- Itt van a... - Harmadikon.
Harmadikon. A liftnél várlak titeket.
Elmegyek a szüleidért.
Majd megyek én. Csak most értél ide. Te csak maradj itt Rojával!
De nem is ismered őket.
Láttam a fotójukat a házban. Megtalálom őket.
- Babak, küldd el őt! - Kit?
A lányt.
Nem akarom, hogy hazajöjjön velünk.
Csak így hirtelen? Egész éjjel vigyázott rád.
Mit érdekel ő téged?
Ki? Miről beszélsz?
Babak, az éjjel beszélgetett az egyik ápolóval.
És? Tilos beszélnie?
Nem. Azt mondta neki,
hogy ő talált meg engem, ő hozott be ide,
és ő gondoskodott rólam.
Azt mondta, ő megy veled Dániába.
Roja! Megint az van, mint tegnap? Amikor Sahamit láttad?
Hallucinálsz?
Van elég bajunk, már csak az hiányzik, hogy megbolondulj!
Nem hazudok. Hallottam.
Idehívtam. Megkérdezte, mi baj.
Megkérdeztem, kihez beszélt. Azt mondta, senkihez.
Mondtam, hogy hallottam. Szerinte csak rosszat álmodtam.
Miért adta ki magát nekem a nővér előtt?
- Talán tényleg rosszat álmodtál. - Babak! Ébren voltam. Hallottam.
Már félek tőle.
Roja! A mi gondunk nem Ziba.
Jövő héten megy a gépünk.
Ha elhalasztjuk, nem leszünk Dániában két hét múlva.
Ha nem megyünk, fújhatom az életemet meg mindent.
És még útleveled sincs!
Küldd el őt!
Hallasz te engem?
Válassz, Roja! Velem tartasz, vagy Arasra vársz?
Na, melyik?
Roja! Ilyen nehéz döntened?
A frászt hoztad rám!
- Szervusztok! - Szervusz, kicsim!
Miért hallgattál a lányomra?
- Nem akarta, hogy aggódjatok. - Semmi baj, anya.
- Jól vagy, édes? - Igen, jól. Fölösleges aggódni.
Igen, Babak?
Mást nem mondott?
Nem, mármint...
Jó, majd szólj, ha vége.
Nem azt mondta az orvos, hogy ezt nem veheted le?
Hagytad szóhoz jutni?
Köszönöm, Babak. Maszud egyszerűen faképnél hagyott.
Szívesen. Vigyázz magadra!
Alhattál volna nálunk.
Ígérem, reggel ott leszek, és maradok, míg el nem indultok.
Vigyázz a szemedre!
- Szervusztok! - Szia!
Miért nem veszi fel Leili a telefont?
- Haragszol még rám? - Nem.
Hívott a főbérlő. Holnaputánig ki kell költöznünk.
Micsoda?
Még össze se pakoltunk! Elvileg jövő héten kellene leadni a kulcsot.
Beköltöznek az új bérlők.
Elment az esze? Mégis mit feleltél neki?
Semmit. Mit kellett volna?
Hogyhogy? Nyerhettél volna időt.
Elvesztheti a bérlőjét. És a szerződés a múlt hónapban lejárt.
Igaza van.
Most mihez kezdünk?
Holnap elvitetem a cuccot egy költöztető céggel.
- Holnap?! - Miért, mikor, Roja?
Te tetted ide ezeket?
Csitt!
Hallottam valamit.
Szerintem van valaki a házban.
Szia, Roja! Hogy vagy?
Nem tudtam, hogy itt vagy.
Majdnem minden be van pakolva.
Kamrani holnap jön. Csak a bőröndök maradnak.
A többi ruhát is beteszem a bőröndbe, aztán...
Értetted, mit mondott?
Roja! Érted, amit mond?
Nem tudtam, hogy te tudsz dánul.
Nem is. Babak tud. De azt mondtam, főzök nektek vacsorát.
Mihez kezdjek ezzel a sok könyvvel?
Segítened kell.
Babak!
Babak, idejönnél egy percre?
- Mit keres ez itt? - Ki?
Ki? Az a lány.
Kicsim, kezet mostam. Cseppentek a szemedbe.
Majd én.
Nem azt mondtad, hogy elküldted?
Segítség kellett a csomagoláshoz.
És senki más nem volt kéznél?
- Miért nem anyámat kérted meg? - Baj, hogy segít?
Babak, én ezt nem értem. Miért nem mondtad, hogy ide küldted?
Turkált a cuccaim közt, még a ruhámat is felvette!
- Rengeteg ruhád van. - Babak!
- Mit csinálsz? - Babak, hol az a kép?
Ne! Majd én.
Ha segíteni akarsz, tedd bőröndbe a maradék ruhát!
- Babak, ez... - Ez mi?
Mondom, hogy elég! Mit művelsz az életemmel?
Tudnom kell, mi hol van!
Ez a bőröndbe megy. Van, ami a bútorral van összecsomagolva.
Néha nehéz kiigazodni rajta.
Nem kéne megkérdezned, mi hová kerüljön?
Tessék, Ziba, csöpögtess a szemébe!
Mondtam, hogy majd magamnak.
Az orvos szerint megadott időpontokban kell.
Ülj le és csöpögtess!
Mit csinálsz? Fogd le!
Nyisd ki!
A másikat!
Meg is van.
Hozz vizet a fájdalomcsillapítóhoz!
Babak, miért viselkedsz így?
- Miért csinálod ezt? - Mit?
Miért hívtad őt ide?
Mégis hogy jutott be?
Kulcsot adtál neki?
Igen.
- Babak, elment az eszed? - Gondoltam, segíthet. Ennyi.
Miről beszélsz?
- Tessék, kicsim! - Majd én beadom neki.
Azt mondtad, fáj a fejed. Vedd be, aztán beszélgetünk!
Vedd be!
Könyörgöm, menj el innen!
Nem tudom, minek hívott ide Babak,
de menj el örökre!
Ezt fejezd be!
- Elég ebből a sületlenségből! - Babak!
Roja! Miről beszélsz, kicsim?
Hová mennék?
Hogyhogy hová mennél?
Nem tudom.
A civil szervezethez, a rendőrségre, ahová csak akarsz.
Tudom, hogy hazudsz, hallod?
Pontosan tudod, ki voltál, mi voltál.
Csak azt nem értem, miért adod ki magad nekem.
Tönkretetted az életem. Ki engedte, hogy felvedd a ruhámat?
Nem számít, én hordom-e vagy te.
Vagy hogy én csomagolok-e vagy te.
De arcátlan vagy!
Már hogy ne számítana! Ez mind az enyém.
Figyelj! Vagy magadtól elmész, vagy kidoblak.
- Hol a telefonom? - Minek az neked?
Hol van? Nálad?
Roja!
- Nálad van? - Minek az neked?
Felhívom anyát vagy Leilit, bárkit, aki idejön segíteni.
Nesze! Hívd őket!
Úgysem fogják felvenni.
Jaj, ne! A szemem.
Miért nem veszi fel anya?
Roja!
Babak, rosszul vagyok.
- Semmi baj. - Hat a fájdalomcsillapító.
Mit adtatok be nekem?
Ne félj!
Nem lesz semmi baj.
Tessék, hívd fel Leilit!
Felébresztettelek?
Te tudsz zongorázni?
Nemsokára búcsút kell vennem tőle.
Bravó!
Gyere ebédelni!
Takarodj a házamból!
Miért zártad be az ajtót?
- Hozzád beszélek! - Elég!
- Miből? - Megint kezdi.
Miről beszélsz? Takarodj a házamból!
Kedves akartam lenni hozzád. Óriási hiba olt.
Fogd a ruhád, és tűnj innen! Add vissza a ruháimat!
Babak, mi ez?
- Hogy szerezted meg a bélyegzőt? - Add ide!
Honnan volt meg az alapítvány bélyegzője?
- Add ide! - Leilitől?
- Mondom, add ide! - Mi ez?
- Vissza a szobába! - Mit művelsz?
- Takarodj! - Ne érj hozzám!
- Mit művelsz? - Elég! Megőrjítesz.
Mit művelsz? Ne zárd be az ajtót!
Mit csinálsz, Babak? Nyisd ki!
Nem hallod? Nyisd ki!
Megkértük a barátainkat a kormánynál,
hogy oldják fel Movahed asszony utazási tilalmát.
Kedves önöktől. Máris megyünk az okmányirodába.
- Jól van. Hová utaznak? - Dániába. Koppenhágába.
- Az a biciklik városa. - Az.
- Tud biciklizni? - Tudok.
Kérem, itt írja alá!
Megkaptad?
Gratulálok.
Uram, azt hová viszi?
Mit művel?
Fiúk, azokat a dobozokat hagyjátok!
- Babak! - Szia!
Szia!
- Mi a fenét művelsz? - Csomagolunk. Nem látod?
- Hogyhogy csomagoltok? - Vigyék már!
Babak!
Nem szégyelled magad? Miért zártál be abba a szobába?
Mi volt az az aláírt nyilatkozat? Te hamisítottad?
Tisztáznunk kell a dolgokat azzal a lánnyal,
majd utána csomagolhatsz, érted?
Uram, ki innen! Ne csinálja! Kifelé!
Akkor vidd a saját cuccod! Az enyémhez ne érj!
Ez nem a tiéd. Menjen!
Hol a telefonom?
Babak, hol a telefonom?
Csomagolja be, és óvatosan vigye ki!
Nézze meg, megkapta-e az első 40-et!
Babak, nézd meg a számlád!
- Ki egyezett meg önnel? - Én.
Miért?
Ne vigye el! Ez az enyém!
El akartad adni. Én elintéztem.
Miért nem szóltál róla?
- Jó árat kaptunk. - Alkudoztam, 140-et ad érte.
Neked semmi közöd hozzá!
- El akartuk adni... - Szólnod kellett volna.
Babak, Kamrani kéri, hogy nézd át a bútorlistát.
Menjünk!
- Saleh úr! Kifizetné a taxit? - Hová megy, hölgyem?
Én vagyok az. Soaji asszonyhoz jöttem.
Kicsit magasabbra! Jó.
- Miért nem veszed fel a telefont? - Szia! Mikor hívtál?
- Vagy ezerszer. - Ne túlozz! Hogy vagy?
Nem jól.
Kifáradnál egy kicsit?
Mi az, Saleh úr?
Igen, hozzám jött.
Akkor fizesse ki!
Köszönöm.
- A te taxid az? - Igen.
Gyere, segíts!
Mire lesz? Szülinapra?
- Még jó, hogy a te ötleted volt. - Mi?
Hogy felvidítsuk Arast.
Leili, ne szórakozz már!
Miért nem veszed fel a telefont, ha hívlak?
Roja, mi ütött beléd?
- Belém mi ütött? Megvesztél? - Megint rád jött a rapli.
Leili! Ne tedd a hülyét!
Miért adtad oda Babaknak a levélpapírt és a bélyegzőt?
- Te kérted. - Én kértem?!
- Igen. - Mikor?
Tegnap este.
Tegnap este? Ez hülyeség.
Mutasd magad!
Mitől ilyen vörös a szemed? Sírtál?
- A műtét miatt. - Műtét?
Szemműtéted volt, és nem is szóltál?
Leili, kezdesz az idegeimre menni.
Minek adtad oda Babaknak a bélyegzőt? Miért nem kértél engedélyt rá?
- Te kérted, hogy adjam oda! - Mikor?
Este, amikor elmentem hozzád.
Leili, négy napja kereslek.
Talán arra célzol, hogy elfelejtettem, hogy este találkoztunk?
Össze vagyok zavarodva, Roja.
- Hol van most Babak? - Otthon.
Megőrjít. Mintha nem is látna engem.
Mintha itt akarna hagyni, mert nincs útlevelem.
Összecsomagolja a cuccunkat, és azzal a rüfkével megy Koppenhágába.
Elvették a telefonomat. Eladták a zongorámat.
Tönkreteszi az egész életem.
- Ziba? - Ziba.
Tegnap este összevesztünk. Bezártak egy szobába.
Nem hihetetlen?
Tegnap este azt mondtad, ő alszik a szobában,
és hogy reggel elmegy.
Tegnap este én aludtam, nem ő.
Roja!
Mi a baj?
Jól vagy?
Gyere ide!
Mi történt?
Ülj le!
Jól vagy?
Elmegyünk hozzád, és kiderítjük, mi folyik ott, jó?
- Van kulcsod? - Nincs nálam semmi.
- Szia! - Szia, Leili!
Roja, várj egy percet!
Mit akarsz?
Menj fel, mindjárt megyünk.
- Ne menj, Leili! - Nem azt akarod, hogy elmenjek?
Beszélni akarok egy kicsit.
Leili, Babak odafent van. Menj! Mindjárt megyünk.
Menj!
Figyelj, Roja!
Tudom, mit érzel. De már túl késő.
Először én is meghökkentem.
De egy pont után nincs más választás, csak megváltozni.
Érted?
Roja! Várj egy kicsit!
- Roja, várj! - Mit akarsz?
A saját apám és bátyám nem ismert fel, és temetést tartott nekem.
Azt mondták, anyám megőrült,
mert nem fogadta el más holttestét az enyém helyett.
Nem volt más választásom, mint idejönni a házadba.
Meg kellett tanulnom Ziba Movahednek lenni Sareh Tayebi helyett.
Mi van?!
Még a keresztnevedre sem emlékeztél, de most már a családnevedre is?
Nevetséges, tudom. Még a nevemet is te választottad.
Azaz tudtodon kívül te is része vagy a játéknak.
Mint mindenki. Mint minden.
Mint az a csillár, amiről tudtam, hogy le fog esni.
Roja!
Csak egy pontig lehet ellenállni.
Utána döntened kell.
Megváltozol, vagy eltávolítanak. Ilyen egyszerű a játék.
Várj!
Hogy bizonyítod be, hogy még Roja vagy?
Hogy ez a te házad?
Ha mindenki elfelejti, ki vagy?
Vagy már nem akarják, hogy az legyél, aki voltál?
Ki?
- Ki nem akarja? - Mit számít az?
Ha jobban megnézed, senki.
Még te sem.
Roja!
Bocsáss meg!
Roja! Megint elájultál?
Ne aggódj, édes!
Beszéltem Babakkal, úgy döntöttünk, ma még maradhatsz.
Ha nem talál meg a családod, elviszünk a civil szervezethez. Jó?
Mgőrjítesz.
Menj innen!
Szia! Boldog szülinapot!
Az egész csak komédia volt?
Boldog szülinapot!
Babak!
Apu!
Boldog szülinapot!
Szia, apu! Hogy vagy?
Babak! Ez az én szülinapi bulim, vagy az övé?
Táncoljunk! Tapsoljatok!
Mi folyik itt?
Miért viselkedik mindenki így?
- Már megint! - Ne mondj semmit!
Gúnyt űztök belőlem?
- Apu, hol van anyu? - Ki?
Anyu. Hol van anyu?
- Azt se tudom, ki az anyja. - Mi?
- Roja, kicsim, mi baj? - Ez nem az én szülinapom?
Ó, neked is ma van a szülinapod? De cuki, eszébe jutott!
Jó, majd együtt fújjuk el a gyertyákat.
Találkoztál már az apámmal?
- Édesapám, Roja. - Maszud vagyok, Ziba apja.
Micsoda?!
Óvatosan!
Erről a dobozról beszéltem. Benne van pár holmink.
Nem csak holmik. Apu, ezek a fotóink.
Neked hagytam itt.
- És az összes könyvet is. - Remek.
Apu, nézd ezt a jó képet rólad, rólam és Babakról!
Neked is hagytam képeket, hogy ne hiányozzunk.
Remélem, jövőre meglátogattok Dániában.
Babak!
- Mit műveltél a fotóinkkal? - A fotóinkkal?
- Telefonált. Már úton van. - Ziba, gyere ide egy kicsit!
Babak, azt hittem, azért játszod ezt, hogy meglepj.
De ha tovább folytatod, átlépsz egy határt.
- Nem hagyod annyiban. - Babak!
Ne mondogasd a nevem!
Egy hete laksz a házunkban. Csináltad, amit akartál.
Mi?
Ha Ziba nem lenne, már rég kidobtalak volna.
Nemsokára emigrálunk, nem ronthatod el...
Babak!
Nem látod, hogy nincs jól?
Roja, ülj ide!
A szemed az?
Lekapcsolnátok a lámpát? Bántja a szemét.
Hol a szemcsepped?
Roja, kicsim!
Roja!
Hogy vagy, drágám?
Roja!
Ziba!
- Hunyd be a szemed egy kicsit! - Mi az?
- Hunyd be! - De...
Hunyd be, majd meglátod!
- Ne nyisd ki! - Hová viszel?
Még ne nyisd ki! Most kinyithatod.
Aras!
- Mikor értél ide? - Ma.
- Anyukád tudja? - Még nem szóltam neki.
- Te tudtad? - Aras, gyere ide!
Roja, ő Aras.
Tudod, mondtam, hogy én, ő és Leili a három muskétás.
Aras vagyok. A család barátja.
- Roja is a barátunk... - Ne hülyéskedjetek!
Ez nem Aras. Aras nem is így néz ki.
Aras Rahnama vagyok. Találkoztunk már?
Roja nálunk lakik. Majd elmesélem.
Babak! Tudod jól, hogy ez nem Aras. Semmit sem mondasz?
- Már megint kezdi. - Roja, te soha nem láttad Arast.
És te igen?
Tíz éve vagyunk barátok.
Miről beszélsz?
Kezd elmenni az eszem.
Hogyan...?
De ez nem is Aras. Ő valaki más.
Apu!
Apu, hol van anyu?
Apu! Hol van anyu?
Babak, tényleg azt hiszed, hogy ő a feleséged?
Csak nekem adja ki magát.
Az én ruháim vannak rajta.
Az én parfümöm. Olyan az illata, mint nekem.
Itt vagyok.
Ahová tartozom. Mi ütött mindannyiótokba?
Ő maga mondta.
Az ő családját láttuk aznap a mecsetnél.
Nekik is mondd meg! Mondd meg!
Mi ez a hülyeség?
Az első pár napban meg sem szólaltál,
most meg össze-vissza hadoválsz.
Ó, Babak!
Mondtam, hogy ne légy szamár, de nem hallgattál rám!
Miről beszélsz?
Mondtam. Nem hallgattál rám.
Emlékszel rám?
Mondd meg nekik! Mondd meg, ki vagyok!
Nem hagyod abba, mi? Elég ebből!
- Beszélni akarok vele. - Kivel?
Utánajártak,
és jó pár napja keres a családod.
Vigyázz magadra!
Miért viselkedik így?
Most hívtak az őrsről, és mondták, hogy keresi a családja.
Nem gyerek már. Miért szökött meg otthonról?
Menjünk be az őrsre!
- Máskor is csinált már ilyet? - Milyet?
Hogy nem ismeri fel önöket, nem emlékszik rá, ki ő.
Összezavarodik.
Nem. Haniehnek mindig tökéletes volt a memóriája.
Soha nem felejt el semmit.
Híres a memóriája a családban.
Ha félek, hogy elfelejtek valamit, mindig őt kérem, hogy szóljon.
Hölgyem, biztos nem tudja, ki ez a férfi?
Nem.
Úgy érti, még soha nem látta?
De igen. Egyszer a rendőrségen.
Mikor?
Múlt hétvégén.
- És előtte? - Nem.
És akkor egyszer ő is látta önt?
Nem vagyok vak, felismerem a saját feleségem.
Látta önt?
Váltottunk pár szót.
Az mondta, a feleségét keresi, mert eltűnt.
Ha láttalak volna, akkor én, Amirali,
az anyád és a húgod nem forgolódna álmatlanul két hete.
Tessék, hölgyem, a személyije.
Regisztráltuk az új digitális rendszerünkbe.
Rákerestünk a korábbi adataira és a rendszerben talált ujjlenyomatra.
Összehasonlítottuk a mostani ujjlenyomatával.
Jogi értelemben ezen iratok alapján
ez az úr az ön férje.
Továbbra is kitart amellett, hogy ön nem Hanieh Samiyi?
Hála istennek! Végre előkerültél!
Úgy hiányoztál, drágám!
Tessék, anya, idd meg!
Hanieh hazatért hozzánk, minden rendbe jött.
- Hála az égnek! - Olyan sokat imádkoztam!
Jól van, elég. Idd meg!
A rendőr szerint szerencse, hogy megtaláltuk.
Évről évre rengetegen eltűnnek, és soha nem találják meg őket.
Sokkos állapotban van.
Majd rendbe jön, ha kipiheni magát.
Jobban vagy?
Zuhanyozz le, frissítsd fel magad!
Hanieh, elképzelésed sincs, mennyire hiányzott az illatod.
Jól figyelj rám!
Van valaki, aki ugyanúgy néz ki, mint én. Haniehnek hívják.
Leili, Roja vagyok.
Hogyhogy milyen Roja?
Leili, te emlékeztél rám!
Halló! Halló, Leili!
Felébresztettelek? Sajnálom.
Miért itt alszol?
Jól vagy?
Hoztam a kedvenc, frissen sütött kenyeredből.
Útközben mindenki gratulált.
Észrevetted, hogy átültettem abba a nagy kaspóba?
Most nagyon szép.
Nézd meg!
Ezt itt hagyom, hogy meglocsolhasd a növényeket.
Ahogy szoktad.
Amirali, énekeld el anyunak az új dalt, amit tanultál!
Leszállt az éj, csillag ül az égen
Nem csak egy, tíz vagy száz hanem több ezer
Éjjel a csillag ragyogja be az eget
Mint egy virág az ég kertjében
Nem messze a szépséges Holdtól
Tessék, fiam!
Beszéltem Hamiddal. Este bemegyünk hozzá a kórházba.
Ott lesz a mentora.
Állítólag ő Irán egyik legjobb pszichológusa.
Később eljövök érted.
Ne félj, kicsim! Nemsokára jobban leszel.
Ígérem.
Menjünk, fiam!
Szia!
Nagyon elegáns nő.
Odajött hozzánk, és Hanieh már a kasszánál segít.
De jó!
Ott volt.
Soha nem fizet, mert övé a bolt.
Végzett, el akart menni,
erre Hanieh utána szaladt!
Mi meg utánuk. Hanieh sarokba szorította.
Halálra volt rémülve.
Mondhattátok volna. Nem tudtam, ki ő.
Senkiről sem tudod.
- Menjünk! - Hová? Én még nem mentem ki.
Maradj itt, mindjárt jövök.
Menj csak, majd odamegyek apához!
Mindjárt kezdődik a tűzijáték.
Nem tévedsz el?
Ott vannak. Látom őket.
Jó. Menj oda hozzájuk!
Elnézést!
Azt hiszem, ez a fia órája.
Világított a sötétben.
Mintha foszfort töltöttek volna bele.
Magyar szöveg: Lippai-Nagy Dóra Iyuno