Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- בהשראת אירועים אמיתיים -‬
‫- מרכז רפואי -‬
‫סיוסטרום?‬ ‫-כן.‬
‫היי. ברוכה הבאה.‬ ‫-תודה.‬
‫כמה זמן את סובלת מזה?‬ ‫-בערך שבועיים-שלושה.‬
‫אוי. ולא אכלת שום דבר?‬ ‫טוב, זה לא ממש נשמע כמו…‬
‫באתי לראות את לואיז.‬
‫קבענו פגישה.‬ ‫-קח בבקשה כרטיס, וחכה לתורך.‬
‫רגע, אני לא חולה.‬
‫קבעתי פגישה עם לואיז.‬
‫כן, קח כרטיס ותחכה. אעזור לך אחר כך.‬
‫אתה מבין מה אני אומרת?‬
‫את רוצה קבלה?‬ ‫-כן.‬
‫הנה. שבי, בבקשה.‬
‫מספר 55.‬
‫מה דעתך?‬ ‫-ובכן, אנחנו קרובים לנקודת רתיחה.‬
‫הלילות הקרובים יהיו מיוזעים.‬
‫מספר 56.‬
‫…זרמים חמים במהלך הלילה.‬ ‫ככל שמתרחקים מהים, יכול להיות ש…‬
‫מספר 56?‬
‫אף אחד.‬
‫מספר 57.‬
‫- עכשיו מקבל שירות‬ ‫57 -‬
‫מספר 59.‬
‫בוא נראה איך אוכל לעזור לך.‬
‫באתי לפגוש את אשתי, לואיז. קבענו פגישה.‬
‫בסדר, אבל לואיז עסוקה עם מטופל‬ ‫בחדר הבדיקות.‬
‫אני יכולה להשאיר הודעה…‬ ‫-תקראי לה.‬
‫סליחה, מה אמרת?‬ ‫-את צריכה לקרוא לה.‬
‫זה ביני לבינה.‬ ‫-זה מרכז רפואי.‬
‫לואיז עסוקה עם מטופל.‬
‫אם זה עניין פרטי, תצטרך לחכות.‬
‫קבענו…‬ ‫-מספר 60.‬
‫מספר 60.‬
‫איפה אשתי? איפה לואיז?‬
‫איפה היא?‬ ‫-אל תעשה כלום, בבקשה!‬
‫שאלתי איפה היא!‬
‫- יום וחצי -‬
‫מה קורה פה?‬
‫למה אתה כאן?‬
‫מה זה? אסור לך להיות כאן.‬ ‫-אני יכול להיות איפה שאני רוצה.‬
‫לך.‬ ‫-למה לא באת?‬
‫אתה לא יכול פשוט להופיע פה.‬ ‫-חיכיתי בבית הקפה, כמו שאמרת.‬
‫עבדתי.‬
‫את משקרת! חיכיתי שעה. זאת פעם שנייה!‬
‫בבקשה, ארטאן, אתה צריך לעזוב.‬ ‫בוא ניפגש אחרי העבודה.‬
‫אני מבטיחה…‬ ‫-איפה היא?‬
‫תעני לי.‬
‫הוא אמיתי?‬
‫איפה היא?‬ ‫-אתה משוגע.‬
‫איפה החבאת אותה?‬ ‫-אני מתקשרת למוקד החירום.‬
‫אני נשבע, אני אירה בך ואז בעצמי.‬
‫הבנת?‬
‫לא…‬
‫ארטאן, לא!‬
‫זוזי!‬
‫איפה היא?‬
‫אצל אימא ואבא.‬
‫לא!‬
‫לעזאזל…‬
‫לא!‬
‫לואיז?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אני יודע שאתם מזדיינים.‬ ‫-הוא מדמם!‬
‫בבקשה, ארטאן, עזוב אותי.‬
‫בואי.‬
‫את יכולה להזיז אותה?‬
‫- משטרה -‬
‫ארטאן.‬
‫לעזאזל.‬
‫ארטאן, אתה צריך להפסיק עם זה.‬ ‫-רגע! אני חושב!‬
‫שתקי, לואיז!‬
‫לעזאזל…‬
‫שאענה?‬
‫אני עונה.‬
‫הלו?‬
‫מדבר ד"ר סימון יאקוב.‬
‫כן, זה נכון.‬
‫לא, אף אחד לא נפצע בצורה חמורה.‬
‫יש לו… אקדח.‬
‫הוא מכוון אותו על כולם.‬
‫לואיז ברמר.‬ ‫-תנתק!‬
‫הם רוצים לדבר איתך.‬ ‫-אל תדבר עם המשטרה!‬
‫ארטאן.‬
‫ארטאן…‬
‫ארטאן, בבקשה תניח את האקדח.‬
‫תעיף אותו.‬
‫הטלפון המזדיין הזה!‬
‫את!‬
‫שתקי!‬
‫את יכולה פשוט לשתוק?‬
‫אני צריך טוש ומשהו לכתוב עליו.‬
‫מהר!‬
‫חתיכת נייר גדולה!‬
‫תכתבי.‬
‫תכתבי…‬
‫"אתם רוצים לדבר? אחד מכם יכול לעלות."‬
‫תכתבי "אחד" בהדגשה.‬
‫מ-13-01-16, אנחנו מחוץ למרכז הרפואי.‬
‫מ-13-91-10,‬
‫הוא נראה מאוד תוקפני ולא יציב. עבור.‬
‫קיבלתי מידע שהחשוד חמוש. עבור.‬
‫מ-13-91-10, יש לו שיער כהה,‬ ‫גובהו כ-1.80 מטר…‬
‫- אחד מכם יכול לעלות. בעירום! -‬
‫מ-13-91-20, קיבלתי.‬
‫מ-13-91-40, דברו עם עדי ראייה.‬ ‫אני לא רוצה שאנשים מבחוץ ייפגעו. רות, סוף.‬
‫10-31-00 מ-1-0, עבור.‬
‫31-00, מה הסטטוס של היחידה האזורית? עבור.‬
‫הם בנורווגיה, בתרגיל בשטח זר,‬
‫אבל אנחנו בקשר עם סטוקהולם‬ ‫ועם כוח המשימה הלאומי. חכה.‬
‫קיבלתי. עבור.‬
‫כוח המשימה הלאומי‬ ‫נמצא במרחק שלוש שעות. עבור.‬
‫31-00, קיבלתי. רות, סוף.‬
‫רות, סוף.‬
‫תפתחי.‬
‫לאט.‬
‫שמי לוקאס מלקי. אני לא חמוש.‬
‫אפשר להיכנס?‬
‫הוא לבד?‬
‫טוב, תכניסי אותו ותסגרי את הדלת.‬
‫אתה שוטר?‬
‫אז הם שלחו אותך. אוקיי.‬
‫תסתובב פעם אחת. לאט.‬
‫אפשר?‬
‫מישהו נפגע?‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-הוא לא נחשב.‬
‫ו…‬ ‫-היא נפלה. זו לא הייתה אשמתי.‬
‫אוקיי.‬
‫אף אחד אחר לא צריך להיפגע.‬
‫אף אחד לא נפגע!‬ ‫-אוקיי, ברור.‬
‫כמו שאמרתי, אני לוקאס. איך קוראים לך?‬
‫זה לא משנה.‬
‫אני רוצה לקרוא לך איכשהו.‬ ‫-למה? זאת לא מודעת שידוכים.‬
‫זה רק שם, כדי שנוכל לתקשר.‬
‫אתה יכול לקרוא לי זלטאן.‬
‫אוקיי.‬
‫זלטאן.‬ ‫-קוראים לו ארטאן…‬
‫שתקי, לואיז!‬ ‫-ארטאן, זלטאן… זה לא חשוב.‬
‫מאיפה אתה?‬
‫מה אכפת לך? מאיפה אתה?‬
‫אני רק רוצה להכיר אותך, ארטאן.‬
‫אני לא חבר שלך, חבר.‬
‫אנחנו לא פה כדי לשתות ביחד בירה.‬ ‫-אוקיי.‬
‫אז למה אנחנו פה?‬
‫מה אתה רוצה?‬ ‫-שתקי! אני רציני!‬
‫ארטאן, תקשיב לי.‬ ‫אתה ואני אלה שמדברים כאן, אוקיי?‬
‫אני צריך מכונית.‬
‫כן.‬
‫אוקיי. מכונית.‬
‫אפשר לבדוק בבקשה את התיק שלך?‬
‫למה?‬
‫אתה חושב שזאת פצצה?‬
‫אני לא טרוריסט!‬
‫למה שאחשוב ככה?‬ ‫-כי כל המהגרים הם טרוריסטים.‬
‫אני רק רוצה לבדוק את התיק שלך.‬ ‫-אין לי עוד כלי נשק.‬
‫אז אין בעיה שאבדוק אותו.‬
‫פשוט תשיג לי מכונית!‬
‫נדבר על מכונית, ארטאן,‬
‫אחרי שתראה לי מה יש לך בתיק.‬
‫ארטאן, תקשיב לי.‬
‫ביקשת מישהו, ובאתי.‬
‫אני לא חמוש. אתה מחזיק אקדח.‬
‫אבל אני סומך עליך.‬
‫עכשיו תצטרך לסמוך עליי.‬
‫אתה שמח עכשיו?‬
‫עכשיו תשיג לי מכונית.‬
‫אוקיי, ארטאן.‬
‫האקדח הזה ביד שלך, ארטאן, הוא טעון?‬
‫מה נראה לך, חבר?‬
‫לאן תיסע עם המכונית?‬ ‫-זה לא עניינך.‬
‫תשיג לי מכונית לא רשומה,‬ ‫עם חלונות מוחשכים. ובלי תרגילים.‬
‫את, תשתקי!‬
‫ארטאן, אני לא מנסה לעבוד עליך.‬ ‫אני רק רוצה לדבר בכנות.‬
‫עד עכשיו אלה רק דברים קטנים:‬ ‫איום לא חוקי, אחזקת נשק…‬
‫זה הכול. זה לא חייב להיות יותר מזה.‬
‫קוראים לך לוקאס, נכון?‬
‫עכשיו תקשיב לי.‬
‫אני אהרוג אותה.‬
‫ואז את עצמי. אתה מבין?‬
‫אני כבר לא שם זין.‬ ‫-בבקשה, ארטאן.‬
‫ארטאן…‬ ‫-תחשוב על קסנדרה.‬
‫תירגע. אף אחד כאן לא יירה.‬
‫מי זאת קסנדרה?‬ ‫-היא לקחה את הבת שלי והסתירה אותה!‬
‫אבל יש לי משמורת עליה.‬
‫את אומרת לי שאת אוהבת אותי,‬ ‫ואז זורקת אותי לרחוב!‬
‫ואז את לוקחת את הילדה שלי!‬
‫ארטאן.‬ ‫-היא לא רק הילדה שלך.‬
‫אני לא יודע מה קרה ביניכם…‬ ‫-לא, אתה לא יודע כלום!‬
‫אז תפסיק לשאול, ותשיג לי מכונית!‬
‫אני אשיג לך מכונית, ארטאן.‬
‫באמת.‬
‫אבל זה לא יקרה תוך חמש דקות, אוקיי?‬ ‫יש לנו רק מכונית לא רשומה אחת במחוז.‬
‫לא מזיז לי כמה מכוניות יש לכם, אוקיי?‬
‫אוקיי.‬
‫תן לי ללכת לדבר עם הצוות שלי.‬ ‫-אתה לא הולך לשום מקום.‬
‫אני יודע שהתוכנית שלכם‬ ‫היא להסתער על המקום.‬
‫לירות מהחלון. חברים שלך יוכלו לעלות‬
‫ולעמוד מחוץ לדלת.‬
‫ואף אחד לא מדבר בטלפון!‬
‫- גבול משטרתי - אין מעבר -‬
‫ארטאן,‬
‫אני רוצה שתיתן לכל מי שלא מעורב ללכת.‬
‫למי? להם?‬
‫אני לא שם זין עליהם, שילכו.‬ ‫אני לא מבין למה הם עדיין כאן.‬
‫מה?‬
‫אנחנו יכולים ללכת?‬ ‫-כן, לכו! צאו מפה כבר.‬
‫אני אישאר איתך, לואיז.‬
‫לכי, קריסטין. אני בסדר.‬
‫לא, אני נשארת כאן איתך.‬
‫גם אני נשאר.‬ ‫-הוא חייב ללכת!‬
‫לא אכפת לי מהאחרים, אבל הוא חייב ללכת!‬
‫אמרתי לך ללכת!‬
‫אולי תקבל אותה בחזרה אחר כך. חתיכת זין.‬ ‫-ארטאן, זה לא מה שאתה חושב.‬
‫מה אני חושב, לואיז?‬ ‫-עם סימון.‬
‫שאת מזדיינת איתו?‬ ‫-אני לא.‬
‫אז לא הזדיינת איתו?‬
‫לא.‬
‫חכה.‬
‫אוקיי.‬
‫נשארנו כאן ארבעה.‬
‫- ארטאן קלמנדי -‬
‫- הורשע בתקיפה‬ ‫קרב משמורת -‬
‫יש באזור מכונית לא רשומה?‬
‫עם חלונות מוחשכים!‬ ‫אני לא רוצה שיירו בי מאחור.‬
‫- כוח המשימה מתעכב -‬
‫נוכל למצוא משהו ולכסות את החלונות, אבל…‬
‫זה ייקח קצת זמן.‬ ‫-תוך רבע שעה!‬
‫אני לא חושב שזה מספיק זמן.‬
‫תהיו חכמים, ותמצאו את הזמן!‬
‫תודיעו לנו כשהמכונית כאן.‬
‫- חייבים לחכות לכוח המשימה -‬
‫ושאף אחד לא יחכה בחדר המדרגות,‬ ‫או שאני אירה!‬
‫סגור את הדלת!‬ ‫-בסדר.‬
‫בסדר.‬
‫אוקיי.‬ ‫-אוקיי, ארטאן.‬
‫המכונית בדרך.‬
‫אוקיי?‬
‫ארטאן?‬
‫אני צריכה את התרופות שלי.‬
‫אילו תרופות?‬
‫אני צריכה אותן. הן בחדר שלי.‬
‫בבקשה, אני צריכה אותן.‬ ‫-לואיז, אני יכולה להביא לך את התרופות.‬
‫ותביאי וילונות. גדולים. כן.‬
‫המשטרה הביאה מכונית. זאת פולקסווגן שחורה,‬
‫שחונה עכשיו מחוץ לכניסה למרכז הרפואי.‬
‫מוקדם יותר היום היו שני שוטרים ש…‬
‫- מצלמה 1 (כניסה ראשית) -‬
‫תראה לי.‬
‫הוא ריק. אתה יכול לראות את הדלתות.‬ ‫-אוקיי.‬
‫- מספר לא מזוהה -‬
‫אוקיי, סע.‬
‫אנחנו מתקרבים לצומת. לאן לנסוע?‬
‫תכווני אותו.‬
‫סע מערבה על כביש E14 במשך כ-50 דקות.‬
‫ואז אגיד לך.‬
‫ארטאן,‬
‫אתה עלול לירות בטעות.‬
‫אתה יכול לכוון אותו למקום אחר?‬
‫תתרכז בנהיגה, אוקיי?‬
‫זה מכשיר קשר דו-ערוצי.‬
‫ככה אנחנו מתקשרים עם המשטרה בחוץ.‬
‫אני יכול לדווח להם, והם לי. זה ברור?‬
‫מה לעזאזל…?‬
‫מה זה?‬
‫אמרתי חלונות מוחשכים! אתה צוחק עליי?‬ ‫-ארטאן,‬
‫רצית חלונות מוחשכים,‬ ‫והייתה להם רק רבע שעה.‬
‫אתה צוחק עליי? אמרתי בלי תרגילים!‬ ‫-זה לא תרגיל, ארטאן.‬
‫אתה תירה בי בהזדמנות הראשונה.‬
‫אל תדאג, אין לנו גישה לכלי נשק כאלה.‬
‫לא, אבל אם הייתה לכם, הייתם…‬
‫למה הם עוקבים אחרינו?‬
‫תגיד להם שיפסיקו לעקוב אחרינו!‬
‫ארטאן…‬ ‫-תגיד להם! אני נשבע!‬
‫ארטאן!‬
‫ארטאן.‬ ‫-אל תעצור.‬
‫ארטאן, תסתכל עליי.‬ ‫ארטאן, אתה צריך להבין משהו.‬
‫השוטרים האלה כאן לטובתנו,‬ ‫כדי להגן עלינו. אוקיי, ארטאן?‬
‫אף אחד לא רוצה לפגוע בך.‬ ‫-בבקשה…‬
‫אל תתערבי!‬
‫אני האחראי.‬
‫איפה… איפה הטבעת שלך?‬
‫מה?‬ ‫-הטבעת שלך! איפה היא?‬
‫13-16-20 מ-1-0, עבור.‬
‫ארטאן.‬
‫ארטאן, אתה שומע אותי?‬
‫ארטאן.‬
‫13-16-20, האם שומע? עבור.‬
‫סע!‬
‫אם מישהו ינסה משהו,‬ ‫אני אירה מייד. אני נשבע בחיים שלי.‬
‫16-20, עבור.‬
‫אנחנו נוסעים מערבה על E14. רות, סוף.‬
‫1-0, קיבלתי. רות, סוף.‬
‫למה אתה נוסע כל כך לאט? תאיץ!‬ ‫-ארטאן,‬
‫אני לא יודע לאן אנחנו נוסעים,‬
‫ואתה מכוון אקדח טעון לראש של לואיז.‬
‫אם אגביר מהירות, החיים שלה יהיו בסכנה,‬ ‫החיים שלך יהיו בסכנה,‬
‫וגם החיים של שוטרים ונהגים נוספים.‬
‫זה ניסיון לרצח.‬
‫לא הרגתי אף אחד.‬
‫לא.‬ ‫-לא.‬
‫נצטרך רק לוודא שאף אחד לא ייפגע.‬
‫לאט ורגוע, ארטאן.‬
‫לאט ורגוע.‬
‫כן, הלו?‬
‫מה?‬
‫לא, אין לי מה להגיד.‬
‫איך השגת את המספר הזה?‬ ‫די להתקשר! אני לא רוצה!‬
‫תדליק רדיו.‬
‫אני רוצה לשמוע את החדשות.‬
‫…שוודית כשפה שנייה…‬
‫…שהחזיק הבוקר עובדי מערכת הבריאות‬ ‫ומטופלים כבני ערובה…‬
‫תגביר.‬
‫עזב את המקום, וכעת נוסע מערבה‬ ‫על כביש E14 ברכב משטרתי לא רשום.‬
‫במכונית, אשר ניידות משטרה עוקבות אחריה‬ ‫ושוטר מקומי נוהג בה,‬
‫נמצאת גם אשתו של האיש,‬ ‫שעדיין מוחזקת כבת ערובה.‬
‫שאר העובדים שוחררו.‬
‫לדברי המשטרה, כולם בטוחים.‬
‫בסביבות השעה תשע בבוקר האדם החמוש‬
‫נכנס למרכז הרפואי ואיים על הצוות עם אקדח‬
‫ועם מה שלפי הדיווחים היה תיק המכיל פצצה.‬
‫הוא דרש לדבר עם אשתו…‬ ‫-תיק עם פצצה? על מה הוא מדבר?‬
‫אין לי תיק עם פצצה! אני לא טרוריסט!‬
‫היא לקחה את הבת שלי, ועכשיו אני בין לאדן?‬
‫ארטאן, אני יודע שאין לך פצצה בתיק, אוקיי?‬
‫אבל הם מדברים שטויות. למה? תגביר שוב.‬
‫16-20, עבור.‬
‫מצב דגי הקוד בים הבלטי קשה…‬ ‫-לעזאזל!‬
‫לפי מדריך הצרכנות השנתי של ארגון ה-WWF.‬
‫13-16-20, עבור.‬
‫16-20, עבור.‬
‫יש דיווחים על פצצה, עבור.‬
‫מה לעזאזל? אין לי פצצה!‬
‫אין פצצה במכונית.‬ ‫אני חוזר, אין פצצה ב-16-20.‬
‫האם שומע?‬
‫שומע. רות, סוף.‬
‫למה את צוחקת?‬
‫אני לא צוחקת.‬ ‫-שמעתי אותך צוחקת.‬
‫ארטאן, יש לך אקדח.‬
‫זאת הסיבה שאנחנו כאן, שכחת?‬
‫אנחנו כאן כי לקחת את הבת שלי. דם מדמי.‬
‫יש לי משמורת עליה.‬
‫כי השגת אותה בערמומיות. את והמשפחה שלך.‬
‫קודם זרקתם אותי לרחוב, ואז לכלא.‬
‫שיקרת כדי לקחת את הבת שלי.‬ ‫-ארטאן.‬
‫אתה יודע מה הם עשו? ההורים שלה?‬
‫הם באו לבית שלי, אתה מבין?‬ ‫לבית שלי כדי לזרוק אותי לרחוב.‬
‫הדירה הזאת שייכת לי.‬ ‫-ואני משלם שכר דירה!‬
‫ארטאן.‬ ‫-לעיתים נדירות.‬
‫ספרי לשוטר. הוא סקרן.‬
‫מה?‬ ‫-ספרי לו על התקיפה.‬
‫הוא שוטר, הוא יודע מה בסדר ומה לא.‬
‫הכול מופיע בפסק הדין. תן לו לקרוא אותו.‬ ‫-ומה כתוב שם?‬
‫"ארטאן קלמנדי ייכנס לשלושה חודשי מאסר,‬ ‫מכיוון שהוא מהגר."‬
‫דחפת את אבא שלי. הוא היה יכול למות.‬ ‫-הוא מעד על הנעליים שלו, את יודעת את זה.‬
‫ארטאן.‬ ‫-הם הרשיעו אותך.‬
‫כי אני לא בלונדיני עם עיניים כחולות!‬
‫ארטאן, אני יודע שזה נשמע מוזר, אבל…‬
‫נצטרך לעצור בתחנת הדלק הקרובה.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫הדלק עומד להיגמר.‬
‫אבל אנחנו… רק יצאנו.‬
‫אני יודע. אני לא יודע למה, אבל זה המצב.‬
‫תכננת את זה?‬ ‫-לא, לא תכננתי.‬
‫כן תכננת! חשבת שהיא ואני ניסע לבד,‬ ‫אז השארת לנו מכל ריק!‬
‫נראה לך שאני טיפש?‬ ‫-ארטאן, לא תכננתי את זה, אוקיי?‬
‫דרשת מכונית לא רשומה, ומהר,‬ ‫אז אני מניח שהם לא הספיקו למלא דלק.‬
‫אתה צוחק?‬
‫לא.‬ ‫-אתה מניח הרבה הנחות בעבודה שלך?‬
‫אתה מניח מי אשם ומי חף מפשע?‬
‫ככה עובדת המשטרה השוודית?‬ ‫-לא.‬
‫אבל, ארטאן…‬
‫אם אנחנו לא רוצים לדחוף את המכונית‬ ‫עד שנגיע, נהיה חייבים לעצור.‬
‫אין לי מה לעשות בנידון.‬
‫בסדר, נעצור. אבל אתה תתדלק, לא אף אחד אחר.‬
‫הם ישמרו מרחק, או שאני אירה.‬
‫אני מבין.‬ ‫-זאת בדיחה?‬
‫13-16-20 מ-1-0, עבור.‬
‫מישהו שכח לתדלק את המכונית שלנו.‬
‫נצטרך לעצור בתחנת הדלק הקרובה. עבור.‬
‫מ-1-0, קיבלתי.‬
‫תחנת הדלק הקרובה היא "ביליסטן",‬ ‫בעוד 12 ק"מ.‬
‫קיבלתי. רות, סוף.‬
‫תמשיך לנסוע.‬
‫סע! אל תעצור!‬ ‫-ארטאן, המכל כמעט ריק.‬
‫אמרתי לך לנסוע!‬
‫- ביליסטן -‬
‫אנחנו צריכים דלק, ארטאן.‬ ‫אחרת, לא נגיע לשום מקום.‬
‫נראה לך שהייתי עוצר במלכודת המוות שלכם?‬
‫חצי שוודיה מחכה לי שם עם צלפים.‬
‫היינו רק ממלאים דלק, זה הכול.‬
‫13-16-20 מ-1-0. לא עצרתם בתחנת הדלק, עבור.‬
‫מה עכשיו?‬
‫ניקח את זה בקלות.‬ ‫-אני לוקח את זה בקלות.‬
‫אבל אנחנו צריכים דלק,‬ ‫ואני צריך לדווח כדי שכולם יישארו רגועים.‬
‫13-16-20, עברתם את ביליסטן.‬ ‫הכול תחת שליטה? עבור.‬
‫תגיד שהכול תחת שליטה.‬
‫אני לא מדווח אם אין על מה לדווח.‬
‫עם כל שנייה של שקט,‬ ‫הם נעשים מודאגים יותר. אתה מבין?‬
‫תחנת הדלק הבאה קרובה. אפשר לעצור שם.‬
‫13-16-20, הכול תחת שליטה? עבור.‬
‫כבר נסעתי בכביש הזה.‬
‫נעצור בתחנת הדלק הבאה. רות, סוף.‬
‫רות, סוף.‬
‫אוקיי, אני אצא לתדלק.‬
‫אתם רוצים משהו? מים או קפה?‬
‫לא, תודה. אני לא רוצה שתרעיל אותי.‬
‫אנחנו לא רוצים כלום. תתדלק, ונמשיך.‬
‫אפשר לנסוע.‬ ‫-חכה.‬
‫אוקיי, סע.‬
‫- מצלמה 5 (עמדת תדלוק) -‬
‫יש לך ילדים, לוקאס?‬
‫מה?‬
‫כן. שניים.‬
‫איך קוראים להם?‬
‫תיאודור ובלה.‬
‫ולאשתך?‬
‫אמה. אשתי לשעבר.‬
‫אתה לא נשוי?‬
‫לא, כבר לא.‬
‫למה לא?‬
‫יש כנראה הרבה תשובות לשאלה הזאת.‬
‫תלוי עם מי אתה מדבר.‬
‫אבל אני מדבר איתך.‬
‫אני חושב שאולי הפסקנו להקשיב זה לזה.‬
‫אז היא עזבה אותך.‬
‫לא. אני חושב שהשתנינו כאנשים.‬
‫הכרנו כשהיינו בני 17, כשעוד היינו בתיכון.‬
‫בילינו חצי מהחיים שלנו ביחד.‬ ‫פשוט התרחקנו עם הזמן.‬
‫אתם חברים, אתה ואשתך?‬
‫טוב, אנחנו מסתדרים. עכשיו.‬
‫לפעמים זה קשה,‬ ‫אבל אנחנו מנסים בשביל הילדים.‬
‫אנחנו נפגשים בימי ההולדת שלהם‬ ‫ושרים להם, ו…‬
‫אנחנו עושים דברים כאלה. דברים חשובים.‬
‫ארטאן.‬
‫ארטאן, הכביש נעשה גרוע יותר.‬
‫אולי תכוון את האקדח למקום אחר?‬ ‫אם תתעטש, ייפלט כדור.‬
‫ארטאן, אתה חייב לבטוח בי.‬ ‫לא יקרה לך כאן שום דבר.‬
‫אולי, ואולי לא.‬
‫אולי אתה רוצה להרוג אותי.‬
‫אז איפה הטבעת שלך?‬
‫טבעת הנישואים. היא עלתה 20,000 כתר.‬
‫מה זה משנה? אנחנו לא נשואים.‬
‫לא חתמתי על אף מסמך.‬
‫לא, אני יודעת.‬
‫קודם אני צריך לחתום על המסמכים.‬
‫אוקיי.‬
‫אתה יודע שהיא ניסתה לפגוע בבת שלי?‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫היא חשבה שסנדרו חולה.‬ ‫היא כל הזמן גררה אותה לבית חולים וחזרה,‬
‫ונתנה לה המון תרופות.‬
‫והיא לא הייתה חולה?‬ ‫-היא הוציאה אותה בערב ראש השנה בלי בגדים.‬
‫כן, במינוס 20 מעלות. זה מטורף.‬
‫אתה לא חייב‬ ‫לספר את סיפור חיי לאנשים אקראיים.‬
‫ואז היא שכבה במיטה במשך חודש,‬ ‫ואני טיפלתי לבד בסנדרו.‬
‫נעלמת למשך כל ההיריון.‬
‫היית בקזינו, הפסדת כסף בהימורים.‬
‫כסף שלנו.‬ ‫-למה את משקרת?‬
‫את משקרת. הייתי שם פעם אחת!‬
‫אם אתה אומר.‬ ‫-שמעת אותי אומר!‬
‫כן, אני לא חרשת.‬
‫אני טיפלתי בסנדרו. את פשוט עזבת!‬
‫ההורים שלך לא היו בסביבה,‬ ‫כי את רבה עם אימא שלך כל הזמן.‬
‫ואז לקחת אותה כשזה התאים לך,‬ ‫אפילו שהיא הייתה איתי!‬
‫שכבת עם הזונה התאילנדית ההיא כשהייתי חולה!‬
‫את חולה, וסנטה קלאוס קיים באמת.‬
‫ונידה הייתה אימא טובה יותר ממך. פשוט עזבת.‬
‫עזבתי?‬
‫מה?‬
‫אתה עדיין לא מבין כמה חמור זה היה?‬
‫אשפזו אותי בסוף, לעזאזל!‬
‫היית בחופשה ביער.‬
‫חופשה?‬ ‫-כן.‬
‫ארטאן, הייתי במרפאה טיפולית!‬ ‫תכניס את זה לראש!‬
‫אסור היה לנו לבקר אותך.‬
‫מי יודע מה עשית שם?‬ ‫-אל תתחיל שוב עם הקנאה שלך.‬
‫אני רק אומר, מי יודע מה עשית שם?‬
‫החלפת אותי בזונה שלך.‬ ‫-לקחת ממני את הבת שלי!‬
‫הייתי חולה.‬ ‫-באיזו זכות?‬
‫איזו זכות יש לך?‬ ‫-השתנית לגמרי אחרי שילדת.‬
‫ניסית להרוג את הילדה שלי, ואז חטפת אותה!‬ ‫ואת וההורים שלך דיווחתם עליי!‬
‫פשוט תשתוק, ארטאן.‬ ‫-תשתקי את!‬
‫ארטאן, תירגע. שניכם, תירגעו. אוקיי?‬
‫אני אפילו לא מסוגל לדמיין.‬ ‫זה בטח היה נורא עבורכם.‬
‫לפעמים אנחנו לא מבינים מה זה להיות הורה‬ ‫עד שזה קורה. דברים משתבשים.‬
‫אל תדבר איתי כאילו אני נערה מתבגרת, בבקשה!‬
‫אתה רואה? כן.‬
‫לפעמים אנחנו מנסים להגן על אהובינו,‬ ‫אבל דברים משתבשים.‬
‫מה הבעיה שלך?‬ ‫היא הוציאה תינוקת החוצה לקור.‬
‫אימא שלה התייחסה אליה חרא,‬
‫והיא מוציאה את זה על הבת שלי. מה לא ברור?‬
‫מה את עושה?‬
‫פשוט תשתוק עכשיו!‬
‫ואז היא עשתה לה אמבטיה במים רותחים.‬
‫אבל, ארטאן…‬
‫עברתי פסיכוזה מזדיינת!‬
‫אתה מבין את זה? פסיכוזה!‬ ‫-מי עושה דבר כזה?‬
‫יש לך תשובה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫לא.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫91-10. תן לי עדכון. עבור.‬
‫16-20. כמעט הגענו לבית ההורים. רות, סוף.‬
‫קיבלתי. רות, סוף.‬
‫לוקאס, תיכנס ותביא את סנדרו.‬
‫קסנדרה נמצאת שם בפנים?‬ ‫-כן. לך תביא אותה.‬
‫ארטאן, אנחנו לא יכולים‬ ‫להכניס את קסנדרה למכונית.‬
‫אתה רוצה להכניס אותה למצב מסוכן כזה?‬
‫זה תלוי בך כמה מסוכן הוא יהיה. כן.‬
‫ארטאן, זאת הילדה שלך, בסדר?‬
‫אתה חוצה עכשיו גבול.‬
‫ארטאן. היי, תקשיב לי.‬
‫אתה ואני. אני מבטיחה.‬
‫בבקשה, תחשוב על קסנדרה.‬
‫זה מה שאני עושה!‬
‫תיכנס ותביא אותה!‬ ‫-ארטאן…‬
‫סטפן מסכים שתראה את קסנדרה,‬ ‫אם תרחיק את האקדח.‬
‫ויש לו משהו להגיד לך.‬
‫ליצן ארור.‬
‫מה הוא לא מבין?‬
‫ארטאן.‬
‫סנדרו בפנים?‬
‫כן.‬
‫המחסן שלו קרוב, סע לשם.‬ ‫נשמע מה יש לליצן להגיד.‬
‫ארטאן…‬ ‫-סע!‬
‫איפה סנדרו?‬
‫לואיז.‬
‫איפה סנדרו?‬
‫קסנדרה כאן עם וניה.‬ ‫-תביא אותה.‬
‫אביא אותה עוד רגע.‬
‫לא באנו כדי לשתות קפה.‬
‫מה אתה רוצה?‬ ‫-ארטאן, נוכל לפתור את זה ביחד.‬
‫באמת?‬ ‫-אני מצטער על מה שקרה.‬
‫זו הייתה אי הבנה.‬ ‫נכון, לואיז? אנחנו מצטערים.‬
‫אתה מצטער עכשיו,‬ ‫אבל לא הצטערת בבית המשפט או בתחנת המשטרה,‬
‫כשנתת… איך קוראים לזה? עדות שקר. שיקרת.‬
‫ארטאן, מה שקרה, קרה.‬
‫בוא נתחיל מחדש.‬
‫יש לך בעיה בראש. משהו לא בסדר איתך.‬
‫אני עומד כאן ומבקש ממך שתסלח לי.‬
‫זה טוב, לא?‬
‫שיקרת.‬
‫אמרת שהרבצתי לך.‬
‫לא נגעתי בך בכלל.‬
‫אולי נשים את כל זה מאחורינו עכשיו, ארטאן?‬
‫נשים את זה מאחורינו?‬ ‫אתה יכול לשים את זה מאחוריך.‬
‫אני ישבתי בכלא שלושה חודשים כי אתה נפלת!‬
‫נכנסת בכוח לבית של לואיז והתנהגת באלימות.‬
‫אתה עובר שבץ, סבאל'ה?‬
‫זה היה הבית שלנו. גרתי שם!‬ ‫-הדירה הזאת שייכת לי!‬
‫ונכנסת לשם בכוח, בדיוק כמו עכשיו.‬
‫אתה עומד שם עם הביצים הנפולות שלך,‬ ‫ונראה לך שאתה הבוס?‬
‫אתה לא אחראי על כלום עכשיו, הבנת?‬
‫מה העניין? אתה רוצה כסף?‬
‫נראה לך שאתה יכול לקנות אותי?‬
‫אתה לא יכול.‬ ‫-רק תגיד לי כמה אתה רוצה.‬
‫נמאס לי ממך. לך תביא את הבת שלי.‬
‫מה אתה לא מבין? תביא את הבת שלי, ליצן!‬
‫עכשיו אתה תקשיב לי.‬
‫מהפעם הראשונה שנפגשנו, ידעתי…‬ ‫-סטפן.‬
‫אבא!‬ ‫-שאתה טפיל מגעיל.‬
‫סטפן!‬ ‫-שמעת, לואיז?‬
‫אני מכיר טיפוסים כמוך. אתה קרצית.‬ ‫-סטפן!‬
‫חרק שמוצץ דם מאנשים.‬ ‫-גלה את עצמך, סטפן.‬
‫ככל שאתה מוצץ יותר,‬ ‫כך אתה נהיה מגעיל יותר.‬
‫תראה לנו מי אתה באמת.‬
‫חרק ארור ומגעיל שכמותך.‬ ‫אני אמחץ אותך, מנוול!‬
‫סטפן!‬
‫נמאס לי להקשיב לך.‬ ‫תביא את הבת שלי, או שתתחרט על זה.‬
‫אם נראה לך שאתן את הנכדה היחידה שלי לערבי,‬
‫לשחור מטונף…‬ ‫-אתה דוחה!‬
‫אז אתה טועה.‬
‫איפה סנדרו?‬
‫איפה היא?‬
‫ארטאן…‬ ‫-היא ישנה.‬
‫אחותי לקחה אותה לטיול בעגלה.‬ ‫הן יחזרו בקרוב.‬
‫אז כל המשפחה מתאספת כאן. ליצן אחרי ליצן.‬
‫את בטח שמחה עכשיו.‬
‫מה? את מדברת אליי?‬
‫לא עשית מספיק בלגן?‬ ‫-אני לא רוצה לריב איתך, אימא.‬
‫הכנת לעצמך דייסה, עכשיו תאכלי אותה.‬ ‫-על מה את מדברת?‬
‫את חושבת שזאת אשמתי?‬
‫חיכית 40 שנה כדי להביא לעולם ילדה.‬
‫את מטיילת בעולם,‬
‫את רוקדת, לוקחת סמים, ואלוהים יודע מה עוד.‬
‫וכשאף אחד כבר לא רוצה אותך,‬ ‫את מביאה ילד עם איזה בטלן שמצאת.‬
‫את מגזימה.‬
‫וניה, אני מזהיר אותך, אל תתחילי.‬ ‫תביאי את סנדרו.‬
‫אף פעם לא חשבת בהיגיון, לואיז.‬
‫וכשהכול מתחרבן,‬ ‫את רוצה שאנחנו נתקן את המצב בשבילך.‬
‫את משוגעת? את חושבת שאני העניין פה?‬
‫אבל את תמיד העניין, לואיז.‬ ‫ככה זה תמיד היה.‬
‫כי אכפת לך רק מעצמך.‬
‫אם הייתי כזה כישלון,‬ ‫למה לא עשיתם עוד ילדים?‬
‫לא העזת, כי פחדת להפוך לשמנה ומכוערת!‬
‫למי לעזאזל אכפת רק מעצמה כאן? הא?‬
‫אנשים כאן מדברים עלייך, את יודעת?‬
‫הם אומרים שאת לא שומרת על עצמך‬ ‫ועל הגוף שלך.‬
‫"מה קרה ללואיז?" הם שואלים.‬ ‫"פעם היא הייתה יפה."‬
‫הם אומרים שאת ענייה.‬
‫איך תוכלי לגדל ילדה?‬
‫מה את אומרת?‬
‫את האמת. איך לעזאזל תוכלי לגדל ילדה?‬
‫את מאשימה את כולם, את חסרת תועלת.‬ ‫את לא מסוגלת לטפל בקסנדרה.‬
‫אל תדברי אליה ככה!‬
‫את חושבת שזאת אשמתו שהוא פה?‬
‫הוא לא יודע יותר טוב מזה, עם המוצא שלו.‬
‫הוא רק רוצה לראות את הילדה שלו.‬ ‫לא היית צריכה להיות איתו מלכתחילה!‬
‫הזהרתי אותך. תביאי את הילדה שלי, כלבה!‬ ‫-ארטאן, תוריד את האקדח!‬
‫עכשיו!‬ ‫-תוריד את האקדח, ארטאן.‬
‫מתוקה שלי!‬
‫רק רגע.‬
‫מתוקה שלי! היי!‬
‫13-16-20 מ-1-0, עבור.‬
‫חמודה, בואי.‬
‫1-0 מ-16-20. אנחנו מדברים.‬
‫אוקיי, תעזבו אותה.‬ ‫-הכול תחת שליטה.‬
‫תורידי אותה. בואי לאימא. מתוקה של אימא.‬
‫תורידי אותה.‬
‫-לא! רגע, עצרי!‬
‫ארטאן, תחשוב טוב.‬ ‫-בואי לאבא.‬
‫ארטאן!‬ ‫-אוקיי, תני לה ללכת.‬
‫אוקיי, תני לה ללכת.‬
‫בואי הנה.‬ ‫-בואי לאבא.‬
‫בואי.‬ ‫-בואי לאבא, קדימה.‬
‫בואי הנה.‬
‫היי, קסנדרה. בואי לאימא. היי!‬ ‫-בואי לאבא.‬
‫בואי לאימא.‬
‫תראי.‬ ‫-היי. בואי.‬
‫כן.‬
‫אימא התגעגעה אלייך.‬
‫תראי! תראי מה אבא הביא.‬
‫כן!‬ ‫-אימא התגעגעה אלייך.‬
‫תראי!‬
‫סנדרו, תראי.‬
‫זה אבא.‬
‫תראי, סנדרו.‬
‫זה אבא. היי…‬
‫היא שכחה אותי.‬ ‫-הנה…‬
‫היא שכחה אותי.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫אני אבא שלה, והיא שכחה אותי.‬
‫אנחנו נוסעים.‬ ‫-מה? לא.‬
‫לאן?‬ ‫-לא אתן לזה לקרות! לא נכניס ילדה לרכב!‬
‫אני האחראי כאן.‬ ‫-לוקאס…‬
‫ארטאן, הגענו לכאן, ראית את הבת שלך. מספיק!‬
‫ארטאן, תחשוב!‬ ‫-אתה באמת שוטר?‬
‫אתה לא יכול לתת לו לקחת את הילדה.‬ ‫-ואת לא יכולה לעשות עוד מתיחות פנים.‬
‫ארטאן…‬ ‫-הם לא הולכים לשום מקום!‬
‫תחשוב!‬
‫לפחות תחגור אותה, לעזאזל.‬
‫1-0 מ-13-16-20, עבור.‬
‫16-20, 1-0 שומע, עבור.‬
‫תבדקו את כל הטיסות משדה התעופה "ארלנדה"‬ ‫לטיראנה באלבניה היום. עבור.‬
‫סליחה? אתה יכול לחזור על זה? עבור.‬
‫יש טיסות לטיראנה היום? עבור.‬
‫אתה מתכוון לטיסות מסחריות מסטוקהולם? עבור.‬
‫אני חוזר: המוקד האזורי יכול בבקשה‬ ‫לבדוק אילו טיסות יוצאות‬
‫מסטוקהולם-ארלנדה‬ ‫לטיראנה באלבניה בהמשך היום? עבור.‬
‫אוקיי… קיבלתי.‬ ‫נבדוק את זה ואחזור אליך. רות, סוף.‬
‫ארטאן, אתה מוכן להוריד את האצבע שלך מההדק?‬
‫אתה לא יכול להחזיק ככה את האקדח‬ ‫כשקסנדרה בתוך המכונית.‬
‫13-16-20, עבור.‬
‫16-20, עבור.‬
‫אני ג'ק ליליה.‬ ‫אני מדבר עם המפקח לוקאס מלקי? עבור.‬
‫כן, מדבר לוקאס מלקי. עבור.‬
‫אני מתווך מטעם כוח המשימה הלאומי.‬
‫מעכשיו תדבר איתי.‬
‫מה המצב במכונית, לוקאס? מה שלומכם? עבור.‬
‫אני בסדר. כולם בסדר.‬
‫אנחנו נוסעים לשדה התעופה ארלנדה. עבור.‬
‫יופי, לוקאס. יש לנו את המיקום של ה"טוארג".‬
‫כוח המשימה צופה מהאוויר ומהקרקע,‬ ‫ואני כאן כדי לעזור לך.‬
‫האם זה נכון שארטאן קלמנדי ולואיס ברמר‬ ‫נמצאים איתך במכונית? עבור.‬
‫זה נכון.‬
‫תירגעי.‬
‫הכול בסדר.‬
‫נראה לי שאני שומע ילד במכונית, עבור.‬
‫לוקאס, האם זה נכון‬ ‫שאני שומע ילד במכונית? עבור.‬
‫זה נכון.‬
‫זאת קסנדרה ברמר.‬
‫הבת של לואיז וארטאן. היא בת שנה בערך.‬
‫היא בכיסא תינוק, עבור.‬
‫אז יש עכשיו ארבעה בני אדם במכונית? עבור.‬
‫זה נכון. עבור.‬
‫אני רוצה לדבר עם ארטאן.‬ ‫תוכל להעביר לו את מכשיר הקשר? עבור.‬
‫רק רגע.‬
‫אני לא רוצה לדבר. מה הוא רוצה?‬
‫הוא רוצה לעזור לך, ארטאן.‬ ‫הוא רוצה לעזור לך לפתור את המצב הזה.‬
‫תלחץ על הכפתור הזה כשאתה רוצה לדבר.‬
‫הלו?‬
‫היי, ארטאן. אני ג'ק ליליה,‬ ‫מתווך מטעם כוח המשימה הלאומי.‬
‫מה שלומך? נפצעת?‬
‫אני בסדר. אתה כל הזמן שואל אנשים מה שלומם.‬
‫זה טוב, ארטאן. זה טוב.‬
‫אנחנו נעזור לך לפתור את המצב הזה.‬
‫איך תעזרו לי?‬
‫בנוגע לטיסות לטיראנה,‬ ‫אף חברת תעופה לא מוכנה להציע לך מקום.‬
‫למה?‬
‫הלו?‬
‫אתה חמוש ומחזיק שלושה בני ערובה.‬ ‫זה לא יקרה.‬
‫הן המשפחה שלי!‬
‫מכיוון שאתה מאיים עליהן באקדח,‬ ‫הן נחשבות לבנות ערובה.‬
‫אף חברת תעופה לא תעלה אותך על מטוס.‬
‫ארטאן?‬
‫ארטאן, אתה שם?‬
‫ארטאן?‬
‫-אז תצטרכו למצוא לי מטוס פרטי.‬
‫ואני לא רוצה לדבר איתך. אדבר רק עם לוקאס.‬
‫הלו, ארטאן?‬
‫ארטאן?‬
‫ארטאן, אתה שם?‬
‫לוקאס, אתה שם? עבור.‬
‫אני כאן. נמשיך לנסוע לכיוון ארלנדה.‬
‫רות, סוף.‬
‫קיבלתי. רות, סוף.‬
‫13-16-20, עבור.‬
‫16-20, כאן לוקאס. עבור.‬
‫לוקאס, אני רוצה לדבר ישירות עם ארטאן‬ ‫אם הוא שם. עבור.‬
‫הוא מקשיב, אבל הוא לא רוצה לדבר.‬ ‫הוא עייף. עבור.‬
‫קיבלתי.‬
‫זה המצב:‬
‫המטוס היחיד שלמשטרה יש גישה אליו‬ ‫הוא המטוס הממשלתי,‬
‫דרך שירות הביטחון השוודי.‬ ‫הוא נמצא כרגע בהונג קונג, בשירות שר החוץ.‬
‫זה ידרוש קבלת רשות מראש הממשלה.‬ ‫במילים אחרות, המטוס הממשלתי לא זמין.‬
‫עבור.‬
‫קיבלתי. עבור.‬
‫אבל אני בקשר עם שגריר אלבניה בשוודיה.‬
‫הוא מציע לארטאן מעבר בטוח לטיראנה,‬
‫אם ארטאן ישחרר את בנות משפחתו‬ ‫ויניח את האקדח.‬
‫זה מובן? עבור.‬
‫ארטאן?‬
‫תוכל לחזור על החלק האחרון? עבור.‬
‫אני חוזר:‬
‫לארטאן מוצע מעבר בטוח לטיראנה‬
‫אם הוא ישחרר את בנות משפחתו‬ ‫ויניח את האקדח.‬
‫נוכל לפתור הכול בארלנדה‬ ‫יחד עם השגריר בעוד שעה. עבור.‬
‫קיבלתי.‬
‫ארטאן.‬
‫שכח מהטיסה.‬ ‫-מה?‬
‫מה?‬
‫ארטאן,‬
‫הציעו לך עכשיו מעבר בטוח לטיראנה, בסדר?‬
‫אני מעדיף מעבר בטוח לשמיים בלי משפחה.‬ ‫-ארטאן, למען השם!‬
‫ארטאן, אתה לא צריך ללכת עד הסוף.‬
‫הבחור בקשר מדבר שטויות. ניקח את המעבורת.‬
‫מה הכוונה, מעבורת?‬
‫איזו מעבורת?‬
‫לפולין. ומשם ניסע.‬
‫תגיד לו שיבדוק על מעבורת לפולין.‬
‫אי אפשר לקחת מעבורת לפולין.‬
‫לא…‬
‫בבקשה, ארטאן, תגיד לי מה אתה רוצה שאעשה.‬
‫אני אעשה כל דבר עכשיו.‬
‫ארטאן, אתה צריך לחשוב טוב עכשיו.‬
‫אני חושב טוב.‬
‫תגיד לו שיבדוק על המעבורת.‬
‫תגיד לו!‬
‫ארטאן…‬
‫ארטאן לא מקבל את ההצעה של השגריר.‬
‫הוא רוצה מידע‬ ‫לגבי מעבורות בין שוודיה לפולין. עבור.‬
‫חזור, בבקשה. אתה מדבר על ספינה? עבור.‬
‫כן, זה נכון.‬
‫מעבורות בין שוודיה לפולין. הפלגה בים.‬
‫תחזור אלינו כשיהיה לך מידע. רות, סוף.‬
‫קיבלתי. רות, סוף.‬
‫לוקאס…‬
‫לוקאס, אתה נשמע כמו פוליטיקאי‬ ‫כשאתה מדבר איתו.‬
‫"זה נכון.‬
‫"הפלגה בים. חזור, בבקשה."‬
‫חזור על זה ועל זה… תעמוד על שלך!‬
‫אני רוצה להיות ברור, ארטאן,‬ ‫כדי להימנע מאי הבנה בתקשורת.‬
‫אז תגיד לו בבירור שילך לעזאזל‬ ‫אם הוא לא יעשה כדבריך!‬
‫חשוב שכולם ישמעו את מה שנאמר, ארטאן.‬
‫במיוחד במצב כמו זה.‬
‫היית בהרבה מצבים כאלה?‬
‫לא.‬
‫אבל עכשיו אני יודע‬ ‫למה אי הבנה יכולה להוביל.‬
‫"על הקיר טיפס לו עכביש קטן‬
‫"טיפ-טיפות הגשם גירשו אותו משם‬
‫"שוב זרחה השמש‬ ‫ייבשה את כל הגן‬
‫"על הקיר טיפס שוב עכביש קטן"‬
‫לוקאס, עבור.‬
‫עבור.‬
‫יש מעבורת מקרלסקרונה לגדיניה‬ ‫מחר בעשר בבוקר. עבור.‬
‫ניסע לשם.‬ ‫-ייקח לנו חמש או שש שעות להגיע לקרלסקרונה.‬
‫בבקשה, לא שמעת מה הוא אמר?‬
‫הם ייתנו לך מעבר בטוח לאלבניה.‬
‫זאת עסקה מעולה.‬
‫השגריר נמצא בארלנדה.‬
‫בוא ניסע לשם עכשיו.‬
‫נוכל לפתור את זה.‬
‫אתה ואני.‬
‫אני לא רוצה מעבר בטוח.‬
‫לוקאס, עבור.‬
‫אבל לא ארזנו שום דבר.‬
‫אין לנו שום דבר לקסנדרה.‬ ‫היא צריכה אוכל, בגדים, חיתולים…‬
‫אתה רוצה לחכות לאספקה?‬ ‫לשתות קצת מים? אולי קפה?‬
‫לא, סע.‬
‫אנחנו לא מחכים יותר,‬ ‫ואין עוד עצירות. פשוט סע.‬
‫ארטאן…‬ ‫-אמרתי לך לנסוע!‬
‫אתה בא איתנו, לוקאס. כל הדרך.‬
‫לוקאס, עבור.‬
‫אנחנו נוסעים לכיוון קרלסקרונה. רות, סוף.‬
‫אוקיי, קיבלתי. רות, סוף.‬
‫בזהירות עם שקית הנייר, יש בפנים קפה.‬
‫תודה.‬
‫אתה רוצה?‬
‫לא, אני לא רוצה שירעילו אותי.‬
‫כל הכוסות נראות אותו דבר.‬ ‫ללוקאס יש אותו סיכוי להיות מורעל.‬
‫אני לא רוצה שום דבר.‬ ‫-ארטאן.‬
‫קצת קפה יגרום לך להרגיש יותר טוב.‬ ‫אף אחד כאן לא מנסה להרעיל אותך.‬
‫לעזאזל, די להציק לי על זה, שניכם.‬ ‫אני לא רוצה. תודה בכל מקרה.‬
‫אני מבין שעברת הרבה חרא בחיים, ארטאן.‬
‫אני באמת מבין.‬
‫אבל כולם עוברים חרא בחיים.‬
‫אתה יודע, הבן שלי בקושי מדבר איתי.‬
‫למה?‬
‫טוב…‬
‫בגדתי באימא שלו.‬
‫נפרדתי מהמשפחה שלי.‬
‫עם מי?‬
‫מכרה משותפת.‬
‫ותיאודור, הבן שלי, גילה על זה.‬
‫ואתם ביחד עכשיו, אתה והמכרה?‬
‫לא.‬
‫לא אהבתי אותה.‬
‫ואת אשתך?‬
‫לא, גם אותה לא אהבתי.‬
‫זה גרם לה לשנוא אותי במשך הרבה מאוד זמן.‬
‫אבל עכשיו זה בסדר. אנחנו מסתדרים.‬
‫בלה, הבת שלי, קיבלה את זה יפה. היא חזקה.‬
‫אבל לבן שלי… בשבילו זה היה יותר קשה.‬
‫דפקת את את המשפחה שלו, את אימא שלו.‬ ‫ברור שהוא ירצה שתמות.‬
‫אני יודע.‬
‫איבדת את המשמורת?‬
‫לא.‬
‫אבל תיאודור בחר‬ ‫להישאר עם אימא שלו כל הזמן.‬
‫איך תקבל אותו בחזרה?‬
‫זה תלוי בו, ארטאן.‬
‫אני יכול רק לנסות לעשות‬ ‫את הדבר הנכון עכשיו, ולקוות שהוא יסלח לי.‬
‫אני רק מנסה להגיד לו ש…‬
‫כולנו עושים טעויות, ומה שחשוב‬ ‫זה איך אנחנו מתמודדים עם הטעויות שלנו.‬
‫אני רק בן אדם.‬
‫אל תהיה כזה פילוסוף. אתה אבא שלו.‬
‫הייתה לי ברירה, ארטאן.‬
‫הייתה לי ברירה.‬
‫אבל בחרתי לא נכון.‬
‫ופגעתי במשפחה שלי.‬
‫אז אני משלם את המחיר.‬
‫בן כמה הוא?‬
‫מחר הוא יהיה בן 13.‬
‫היינו אמורים להיפגש ולשיר לו בבוקר, אבל…‬
‫זה כבר לא יקרה.‬
‫הדבר הכי חשוב לך זו קסנדרה.‬
‫אתה צריך לחשוב‬ ‫איזה אבא אתה רוצה להיות בשבילה.‬
‫איך אתה רוצה שהיא תזכור אותך כשהיא תגדל?‬
‫זה מה שאני מנסה להגיד לך, ארטאן.‬
‫לכולנו יש ברירה.‬
‫וחשוב שננסה לבחור…‬
‫92-50, מה קורה? עבור.‬
‫מ-12-60. על הגשר.‬
‫יש כמה מהם. ארבעה או חמישה, עבור.‬
‫נשפך לי הקפה! לעזאזל!‬
‫22-40, אלה ביצים?‬ ‫לעזאזל, נראה שאלה ביצים. עבור.‬
‫משטרה! עצרו!‬
‫מ-11-70. אנחנו רצים.‬
‫אמרתי לעצור!‬
‫מ-11-70.‬
‫תפסנו אותם, אלה חמישה צעירים.‬ ‫אנחנו מעבירים אותם לקולגות שלנו, עבור.‬
‫מ-22-40. תגובה שקטה.‬
‫הם זרקו ביצים על המכונית. רות, סוף.‬
‫כן, 22-50. הכול טופל.‬
‫מ-12-60, בואו נחזור למכוניות. רות, סוף.‬
‫קסנדרה בסדר?‬ ‫-לא, לוקאס, היא לא בסדר!‬
‫אף אחד כאן לא בסדר!‬
‫לעזאזל, ארטאן! מתי זה ייגמר כבר?‬
‫זה ייגמר כשתירה בקסנדרה?‬ ‫או שזה ייגמר כשתירה בי?‬
‫תירה בעצמך, למען השם!‬ ‫-נראה לך שאני פוחד למות?‬
‫מה אני יודעת? אני כבר לא מכירה אותך!‬
‫אתה שונא אותי, אוקיי.‬
‫אתה חושב שאני לא שונאת את עצמי?‬
‫הא?‬
‫התרופות שלי גורמות לי לרעידות ברגליים.‬
‫אני צריכה לקחת כדורי שינה,‬ ‫וכדורי קפאין כדי להתעורר.‬
‫אני לוקחת כדורים נגד חרדה.‬
‫אני לוקחת כדורים‬ ‫כי אני פוחדת לחטוף עוד פסיכוזה!‬
‫אני לא שונא אותך.‬
‫זה סיוט שאין לו סוף.‬
‫עזבת אותנו.‬ ‫-אתה חושב שזו הייתה בחירה שלי?‬
‫הא?‬
‫אף אימא לא רוצה לפגוע בילדה שלה!‬
‫כל יום אני שואלת את עצמי למה זה קרה לי.‬
‫"למה דווקא לי?" כל שנייה ארורה.‬
‫הייתי חולה, ארטאן.‬
‫חולה. אתה מבין?‬
‫אתה צריך להבין.‬
‫לא רציתי לחלות.‬
‫אבל חליתי.‬
‫כל מה שאני זוכרת‬ ‫מהחודשים הראשונים של קסנדרה זאת אפלה.‬
‫אפלה מזדיינת שאי אפשר לחדור דרכה.‬
‫ואהבתי אותך.‬
‫באמת שאהבתי, אבל…‬
‫היית…‬
‫לא היית שם כשהייתי צריכה אותך.‬
‫הייתי שם בשביל קסנדרה.‬
‫כן, ובגדת בי עם מישהי אחרת.‬
‫רציתי להרוג אותך על זה.‬
‫לא הייתה לה שום חשיבות. ועזבתי אותה.‬
‫זה כבר היה מאוחר מדי.‬
‫זה היה מאוחר מדי.‬
‫13-16-20, עבור.‬
‫13-16-20, מה קורה? עבור.‬
‫13-16-20, תוכל בבקשה לדווח בחזרה…‬
‫סיטואציית בני הערובה‬ ‫שהחלה לפני 17 שעות עדיין ממשיכה.‬
‫אתמול בבוקר גבר חמוש נכנס למרכז רפואי,‬
‫איים על עובדי המקום וחטף אישה.‬
‫המשטרה הגיעה למקום והקיפה את המרכז הרפואי,‬
‫אבל הגבר נכנס בכוח למכונית‬ ‫עם האישה ועם שוטר.‬
‫בהמשך הוא אילץ אנשים תחת איומי אקדח‬ ‫שימסרו לו את בתו,‬
‫שנמצאת עכשיו גם היא במכונית‬ ‫יחד עם הגבר והאישה.‬
‫בדיווחים מוקדמים נטען‬ ‫שהגבר לובש חגורת נפץ,‬
‫אבל המשטרה הכחישה זאת.‬
‫השיירה נמצאת עכשיו בדרך לכביש E22,‬
‫וכוללת ניידות של המשטרה‬ ‫ושל כוח המשימה הלאומי.‬
‫אלה היו החדשות.‬
‫יש לנו מידע לגבי המעבורת לגדיניה.‬ ‫היא יוצאת עוד שעתיים.‬
‫כשתגיעו לאזור המזח, סע בנתיב החסום.‬
‫השיירה תחנה ליד המזח ותחכה למעבורת. עבור.‬
‫קיבלתי. רות.‬ ‫-רות, סוף.‬
‫- 07:27 בבוקר‬ ‫מצלמה 012 -‬
‫זאת המעבורת?‬
‫אני חושב שכן.‬
‫אתם בקשר איתם?‬
‫ארטאן שואל אם אנחנו בקשר עם המעבורת. עבור.‬
‫כן, אנחנו בקשר, וחברת הספנות יודעה.‬
‫אנחנו רק מחכים לקפטן. עבור.‬
‫קיבלתי. רות, סוף.‬
‫רות, סוף.‬
‫קח.‬
‫תתקשר לבן שלך.‬
‫זה יום ההולדת שלו.‬
‫אתה יכול להתקשר.‬
‫תיאו, זה…‬
‫כן, בדיוק.‬
‫אני יודע, תיאו. אני יודע.‬
‫אני יודע.‬
‫אני מצטער.‬
‫אני מצטער, תיאו. אני מנסה… כן.‬
‫אוקיי.‬
‫לא, אני בקרלסקרונה.‬
‫כן.‬
‫כן, אני מתקשר מטלפון של חבר.‬
‫כן.‬
‫אבל רק רציתי להגיד ש…‬
‫שאני חושב עליך.‬
‫ושיהיה יום הולדת שמח.‬
‫כן.‬
‫לא, זה…‬
‫מה אמרת?‬
‫באמת?‬
‫אוקיי.‬
‫תיאו,‬
‫אני רוצה להגיד…‬
‫שאני אוהב אותך.‬
‫ושתמיד אוהב אותך, לא משנה מה תעשה.‬
‫תזכור את זה.‬
‫אוקיי. כן.‬
‫תמסור ד"ש…‬
‫תמסור ד"ש לאימא.‬
‫תמסור ד"ש ל…‬
‫תמסור ד"ש לבלה.‬
‫ולאימא.‬
‫תודה.‬
‫אוקיי.‬
‫-לוקאס,‬
‫אנחנו בקשר עם הקפטן.‬ ‫הוא לא מסכים שאדם חמוש יעלה לספינה,‬
‫אבל אנחנו עובדים על פתרון,‬ ‫ומתכננים לעלות לספינה עוד שעה וחצי. עבור.‬
‫קיבלתי. רות, סוף.‬ ‫-רות, סוף.‬
‫לוקאס…‬
‫עכשיו אני רוצה קפה.‬
‫אוקיי, אשלח מישהו שיביא.‬ ‫-אתה לא יכול ללכת להביא?‬
‫אני רוצה לדבר עם לואיז לבד.‬
‫היי!‬
‫היי, התעוררת?‬
‫היי, מתוקה.‬
‫אני אוהב אותה.‬
‫אני יודעת.‬
‫הנה.‬
‫זאת הטבעת שלי.‬
‫זאת פעימת הלב של קסנדרה.‬
‫כשהיא נולדה.‬
‫אני… הייתי בדרך לבית הקפה אתמול.‬
‫אבל נרדמתי על הספה.‬
‫אני מצטערת.‬
‫ארטאן…‬
‫אף פעם לא נוכל להיות שוב ביחד.‬
‫אבל אני מבטיחה שתוכל לראות את קסנדרה.‬
‫אין לי אף אחד אחר.‬
‫רק אתכן.‬
‫קחי אותו.‬
‫אני מצטער.‬
‫זה נגמר עכשיו.‬
‫ידיים למעלה!‬
‫החוצה!‬
‫תשכב! על הרצפה!‬
‫תשכב!‬
‫קום!‬
‫כן.‬
‫סנדרו…‬
‫מוכן.‬
‫תרגום כתוביות: גלעד קשר‬