Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
НА ОСНОВІ РЕАЛЬНИХ ПОДІЙ
МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР
-Шестрем? -Так.
-Вітаю. -Дякую.
-Як довго вони у вас? -Два-три тижні.
Агов! І ви нічого не їли? Ну, звучить не схоже…
Я хочу побачити Луїз.
-Ми домовилися про зустріч. -Візьміть талон і почекайте.
Я не хворий. Я домовився про зустріч із Луїз.
Так, візьміть талончик і почекайте. Пізніше допоможу.
Ви розумієте мене?
-Ваш талон? -Так.
Ось. Сідайте, будь ласка.
Номер 55.
-Що думаєте? -Температура доволі сильно зросте.
Це будуть спекотні ночі.
Номер 56.
…теплі течії вночі. У центральніших частинах…
Номер 56?
Нікого.
Номер 57.
ОБСЛУГОВУЄМО НОМЕР 57
Номер 59.
Погляньмо, як я зможу допомогти.
Я прийшов на зустріч із дружиною. Ми домовилися про неї.
Гаразд, але зараз вона приймає пацієнта.
-Я лишу повідомлення… -Покличте її.
-Перепрошую. Що ви сказали? -Покличте її.
-У нас особиста розмова. -Це медичний центр.
Луїз зайнята.
Якщо розмова особиста, почекайте.
-Ми домовилися… -Номер 60.
Номер 60.
Де моя дружина? Де Луїз?
ПІВТОРА ДНЯ
-Де вона? -Не стріляйте! Будь ласка!
Де вона?
Що відбувається?
Чому ти тут?
-Що відбувається? Тобі сюди не можна. -Мені можна всюди.
-Іди геть. -Чому не прийшла?
-Тобі сюди не можна. -Я в кафе, як ти й казала.
Я працювала.
Ти брешеш. Я чекав годину. Це вже вдруге так!
Будь ласка, Артане, піди поки. Зустрінемося після роботи.
-Обіцяю… -Де вона?
Кажи.
Він справжній?
-Де вона? -Ти божевільний.
-Кажи, де сховала її! -Я дзвоню 112.
Присягаюся, я застрелю тебе, а потім себе.
Зрозуміла?
Ні…
Артане, ні!
Рухайся!
Де вона?
У батьків!
Ні!
Чорт.
Ні!
Луїз?
Що ти робиш?
-Трахаєшся з ним? -У нього кров!
Прошу, Артане. Пусти.
Ходімо.
Можеш швидше?
ПОЛІЦІЯ
Артане.
Чорт.
-Артане, припини це! -Чекай! Я думаю!
Замовкни, Луїз!
Дідько…
Мені відповісти?
Я відповім.
Алло?
Це лікар Сімон Якуб.
Так. Правильно.
Ні. Ніхто серйозно не постраждав.
Він озброєний.
Цілиться у всіх.
-Луїз Бремер. -Поклади слухавку!
-З вами хочуть поговорити. -Не говори з ними!
Артане?
Артане…
Артане, опусти пістолет.
Викинь його.
Клятий телефон!
Ти!
Замовкни!
Можеш просто замовкнути?
Мені потрібен маркер і листок!
Швидше!
Великий листок паперу!
Пиши! Напиши…
«Хочете поговорити? Нехай один із вас підійде».
«Один» великими літерами!
Це 13–01–16. Ми перед медичним центром.
Це 13–81–10.
Схоже, він агресивний і нестабільний. Прийом.
Повідомляють, що підозрюваний озброєний. Прийом.
Це 13–91–10. У нього темне волосся. Зріст 180 см.
ОДИН МОЖЕ ЗАЙТИ. РОЗДЯГНУТИМ!
Це 13–91–20. Зрозуміла.
Це 13–91–40. Поговоріть зі свідками. Ніхто не має постраждати. Кінець зв'язку.
1–0 до 10–31–00. Прийом.
Це 31–00, що там із регіональним підрозділом? Прийом.
Вони в Норвегії,
але ми на зв'язку зі Стокгольмом та спецпризначенцями. Очікуйте.
Зрозумів. Прийом.
Спецпризначенці будуть за три години. Прийом.
Це 31–00. Зрозумів. Кінець зв'язку.
Кінець зв'язку.
Відчини!
Повільно.
Мене звати Лукас Малкі. Я не озброєний.
Можна зайти?
Він один?
Упусти його й зачини двері.
Ти поліціянт?
Покажи посвідчення.
То вони прислали тебе. Гаразд.
Покрутися. Повільно.
Можна?
Хтось травмований?
-Усе гаразд? -Він не рахується.
-І… -Вона впала. Я не винен.
Добре.
-Досить травмованих. -Їх і немає!
Гаразд.
-Як я й казав, я Лукас. Як тебе звати? -Це не має значення.
-Я ж маю тебе якось називати. -Нащо? Це не таргетна реклама.
Просто назви ім'я, щоб ми могли поговорити.
Називай мене Златаном.
Добре.
-Златане. -Його звати Артан…
-Замоквни, Луїз! -Артан, Златан… Байдуже.
Звідки ти?
Яка тобі різниця? А ти звідки?
-Просто хочу познайомитися. -Я тобі не друг, друже.
-Ми не пиво прийшли пити! -Гаразд.
А навіщо ми тут?
-Чого ти хочеш? -Замовкни! Я серйозно!
Артане, послухай. Нехай ця розмова буде між нами.
Мені потрібна машина.
Так.
Гаразд. Машина.
Покажеш, що в рюкзаку?
З чого б це?
Думаєш, там бомба?
Я не терорист!
-Чому б я так думав? -Усі іммігранти — терористи.
-Просто хочу перевірити рюкзак. -У мене немає іншої зброї.
-Тоді немає чого противитися. -Прижени мені машину!
За машину ще поговоримо,
щойно покажеш, що в рюкзаку.
Артане, послухай. Ти просив когось прийти, і я прийшов.
Я беззбройний. У тебе ж є пістолет.
Але я тобі довіряю.
І ти довірся мені.
Задоволений?
Тепер дістань машину.
Гаразд, Артане.
Пістолет у тебе в руці, Артане… Він заряджений?
А як ти думаєш?
-Куди ти поїдеш? -Не твоя справа.
Мені потрібна машина без номерів і з затонованим склом.
Заткнися!
Артане, я не хочу тебе надурити. Я хочу поговорити чесно.
Поки це все — дрібниці. Погрози, незаконне володіння зброєю…
Ось і все. Не потрібно заходити далі, Артане.
Тебе звуть Лукас, так?
Послухай мене.
Я її вб'ю.
А потім і себе. Зрозумів?
-Мені вже начхати. -Будь ласка, Артане!
-Артане… -Подумай про Кассандру.
Ніхто нікого не вбиватиме.
-Хто така Кассандра? -Вона сховала мою доньку!
Але я її законна опікунка.
Ти кажеш, що любиш мене, а потім викидаєш на вулицю!
І забираєш мою дитину!
-Артане. -Це не лише твоя дитина.
-Не знаю, що сталося між вами… -Не знаєш!
Тож знайди мені вже машину!
Машина буде, Артане.
Буде.
Але не за п'ять хвилин. У нас лише одна машина без номерів.
Мені начхати на це. Зрозумів?
Добре.
-Я поговорю з колегами. -Ти нікуди не підеш.
Я знаю, що зараз буде штурм.
Поклич через вікно. Твої колеги можуть підійти
й стояти за дверима. Ніяких перемовин по телефону!
ПРАЦЮЄ ПОЛІЦІЯ ЗА СТРІЧКУ НЕ ЗАХОДИТИ
Артане.
Відпусти всіх інших.
Кого? Їх?
Мені чхати на них. Нехай ідуть.
-Не розумію, чому вони досі тут. -Що?
-Ми можемо піти? -Так, забирайтеся! Геть.
-Я залишуся з тобою, Луїз. -Крістін, іди. Я в нормі.
Я залишуся з тобою.
-Я теж. -Він має піти!
Він має піти!
Забирайся!
Отримаєш її потім, вилупку.
Артане, ти не так зрозумів.
-Що зрозумів, Луїз? -Про Сімона.
-Що ти спиш з ним? -Я не сплю.
Не спиш?
Ні.
Чекай.
Добре.
Нас тут ще четверо.
АРТАН КЕЛЬМЕНДІ
СІМЕЙНЕ НАСИЛЛЯ СУПЕРЕЧКИ ЗА ОПІКУНСТВО
У нас є машина без номерів?
З тонованими вікнами! Не хочу, щоб застрелили.
СПЕЦПРИЗНАЧЕНЦІ ЗАТРИМУЮТЬСЯ
Можемо прикрити чимось вікна, але…
-На це піде час. -У вас 15 хвилин!
Цього недостатньо.
Подумайте, як встигнути!
Повідомте, коли буде машина.
ЧЕКАЄМО СПЕЦПРИЗНАЧЕНЦІВ!
І всіх, хто на сходах, застрелю!
-Зачини двері! -Добре.
Добре.
-Добре. -Артане.
Машина скоро буде. Гаразд?
Артане?
Мені потрібні ліки.
Які ліки?
Вони мені потрібні. Вони в моїй кімнаті.
-Будь ласка, вони мені потрібні! -Луїз, я можу забрати твої ліки.
І візьми штори! Великі! Так.
Поліція привезла автомобіль. Чорний «Фольксваґен».
Він припаркований біля входу до центру.
Ще сьогодні було два поліціянти, які…
КАМЕРА 1 (ПЕРЕДНІЙ ВХІД)
Покажи.
-Бардачок порожній. Двері видно. -Добре.
НЕВІДОМИЙ НОМЕР
Гаразд. Їдь.
Тут перехрестя. Куди повертати?
Кажи, куди.
Їдьте на захід по E14 десь 50 хвилин.
-Далі скажу. -Артане…
Пістолет може раптово вистрілити.
Націлься в інший бік.
Кермуй мовчки! Гаразд?
Це двостороння рація.
За допомогою неї можна зв'язатися з поліцією.
Я можу казати щось їм, а вони — мені. Розумієш?
Якого біса…
Що це? Я ж просив тоновані вікна! Ти знущаєшся?
Артане, ти просив знайти таку машину лише за 15 хвилин.
-Знущаєшся? Я просив без фокусів! -Це не фокус, Артане.
Ви застрелите мене за першої ж нагоди.
Не хвилюйся. У нас немає доступу до такої зброї.
Але якби був, застрелили б.
Чому вони їдуть за нами?
Скажи їм припинити!
-Артане. -Скажи їм!
Артане!
-Артане! -Не зупиняйся!
Артане, поглянь на мене. Артане! Ти маєш дещо зрозуміти.
Вони їдуть за нами, щоб захистити нас. Зрозумів, Артане?
-Ніхто тебе не скривдить. -Будь ласка…
Не лізь!
Я тут головний.
Де твоя обручка?
-Що? -Твоя обручка! Де вона?
1–0 до 13–16–20, прийом.
Артане.
Артане, ти мене чуєш? Артане!
Чуєте мене, 13–16–20? Прийом.
Їдь!
Якщо хтось щось зробить, я вистрілю. Клянуся всім.
16–20, прийом.
Їдемо на захід по E14. Кінець зв'язку.
Це 1–0. Зрозумів. До зв'язку.
-Чому їдеш так повільно? Швидше! -Артане, я не знаю, куди їхати.
А ти приставив заряджений пістолет до голови Луїз.
Якщо прискорюся, їй загрожує небезпека. Ти ставиш під загрозу
своє життя, життя поліціянтів і водіїв.
Це спроба вбивства.
Я не вбивав нікого.
-Ні. -Ні.
Ніхто не має постраждати.
Повільно, Артане. Повільно.
Так, алло?
Що?
Мені нічого сказати.
Звідки у вас цей номер? Годі дзвонити! Я не хочу!
Увімкни радіо.
Я хочу почути новини.
Шведська як друга мова…
…який взяв у заручники працівників та пацієнтів центру…
Голосніше.
…рухається на захід по E14 у машині без номерів.
Машину веде поліціянт, а за нею їде патруль.
У ній також дружина чоловіка, яку взяли в заручники.
Решту працівників відпустили.
За словами поліції вони в безпеці.
Приблизно о дев'ятій ранку озброєний чоловік
зайшов до медичного центру й почав погрожувати працівникам пістолетом
і, як повідомляють, рюкзаком із бомбою.
Він вимагав…
Рюкзаком із бомбою? Про що це він?
У мене немає бомби. Я не терорист!
Вона викрала доньку, а Осама бен Ладен — я?
Артане, я знаю, що в тебе немає бомби.
Але вони брешуть. Чому? Увімкни радіо.
Це 16–20, прийом.
Кількість тріски…
Чорт.
Усесвітній фонд природи звітує…
13–16–20, прийом.
16–20, прийом.
Повідомляють про бомбу. Прийом.
У мене немає бомби!
У машині немає бомби. Повторюю, бомби немає. 16–20.
Зрозуміли?
Зрозумів. Кінець зв'язку.
Чому ти смієшся?
-Я не сміюся. -Я чув твій сміх.
Артане, у тебе пістолет. Тому ми тут. Ти забув?
Ми тут, бо ти викрала мою доньку. Мою плоть і кров.
Я її опікунка.
Ти нечесно її забрала. Ти й твоя сім'я.
Ви викинули мене на вулицю. Потім — до в'язниці.
-Ви обманом забрали доньку! -Артане.
Ти знаєш, що зробили її батьки?
Вони прийшли до мене. До мене додому й вигнали мене.
-Це, трясця, моя квартира. -А я плачу за неї!
-Артане. -Дуже рідко.
Розкажи поліціянту. Йому цікаво.
-Що? -Розкажи йому про напад.
Він же поліціянт. Він знає, що правильно.
-Усе є у вироку. Він може почитати. -І що ж там?
«Артана засуджено до трьох місяців ув'язнення, бо він іммігрант».
-Ти штовхнув мого тата. Він міг померти. -Він сам спіткнувся. Ти це знаєш.
Артане.
-Тебе визнали винним. -Бо я не блакитноокий блондин.
Артане, знаю, звучатиме підозріло, але…
Нам потрібно зупинитися на наступній заправці.
Ти про що?
У машини закінчується бензин.
Але ми щойно виїхали.
Так. Не знаю чому, але є, як є.
-Це план такий? -Ні.
Ти все спланував! Думав, що ми поїдемо вдвох, і не дав бензину!
-Думаєш, я дурний? -Артане, я цього не планував.
Ти негайно хотів машину без номерів. Тож бак не наповнили.
Жартуєте?
Ні.
Лукасе, ти маєш професійні упередження?
Вирішуєш, хто винен, а хто — ні?
-Так працює шведська поліція? -Ні.
Але Артане…
Якщо не хочемо штовхати машину, варто зупинитися на заправці.
Я нічого з цим не вдію.
Добре, але лише ти заповнюватимеш бак.
А вони стануть далі, або я стрілятиму.
-Я зрозумів. -Це жарт?
1–0 до 13–16–20, прийом.
Хтось забув заправити машину.
Потрібно зупинитися на заправці. Прийом.
1–0, зрозумів.
Наступна заправка — «Білістен», що за 12 км звідси.
Зрозумів. Кінець зв'язку.
Їдь далі.
-Їдь! Не зупиняйся! -Артане, бак майже порожній.
Я сказав, їдь далі!
«БІЛІСТЕН»
Потрібен бензин. Інакше далі не доїдемо.
Думав, я потраплю в цю пастку?
На тій заправці, певно, купа снайперів.
Ми б просто заправилися.
1–0 до 13–16–20. Ви не зупинилися. Прийом.
Що тепер?
Спокійно їдемо.
Я спокійний, Артане.
Але нам потрібен бензин, і я маю повідомити їх, щоб не турбувалися.
13–16–20, ви проїхали «Білістен». Усе під контролем? Прийом.
Скажи, що все добре.
Я не казатиму, якщо немає чого.
З кожною секундою вони все більше турбуються.
Розумієш?
Зупинимося на наступній заправці.
13–16–20, усе під контролем? Прийом.
Я вже їздив цією дорогою.
Зупинимося на наступній. Кінець зв'язку.
Кінець зв'язку.
Гаразд, піду заправлю.
Щось потрібно? Купити води чи кави?
Ні, дякую. Я не хочу отруїтися.
Ми нічого не хочемо. Заправляйся і їдьмо.
-Можемо їхати. -Чекай.
Гаразд, їдь.
КАМЕРА 5 (ЗАПРАВКА) 12:14:31
-У тебе є діти, Лукасе? -Що?
Так. Двоє дітей.
Як їх звати?
Теодор і Белла.
А дружина?
Емма. Моя колишня дружина.
-Ви не в шлюбі. -Уже ні.
Чому?
На це є багато відповідей, Артане.
У кожного своя версія.
Я ж із тобою говорю.
Певно, ми перестали слухати одне одного.
-Вона тебе покинула. Так. -Ні.
Ми просто змінилися.
Ми зустрілися, коли нам було 17 років. Ще в школі.
Ми пів життя провели разом. І стали надто різними.
Ти дружиш із дружиною?
Ну, ми ладнаємо. Зараз.
Іноді важко, але заради дітей ми стараємося.
На днях народження ми співаємо для них…
Ми робимо це для них. Це важливо.
Артане.
Артане, дорога погіршується.
Не прибереш пістолет? Ти можеш вистрілити, якщо чхнеш.
Довірся мені. Нічого з тобою не трапиться.
-Може, так, може, ні. -Може, ти хочеш мене вбити.
Де твоя обручка?
Весільна. Вона коштувала 20 000.
Яка різниця? Ми не одружені.
Я ще не підписував нічого.
Я знаю.
Я маю підписати папери, Луїз.
Добре.
Вона хотіла скривдити доньку.
-Справді? -Так.
Вона думала, що Сандро захворіла, тому тягала її по лікарнях
і накачувала купою ліків.
І вона не хворіла?
На Новий рік вона вивела її на двір без одягу.
На вулиці було мінус 20. Божевілля.
Не розповідай про мене незнайомцям.
Тоді вона місяць спала, а я дивився за Сандро сам!
Тебе не було, коли я була вагітна.
Ти розважався в казино й тринькав гроші.
-Наші гроші. -Чому ти брешеш?
Ти брешеш. Я лише раз туди пішов!
-Як скажеш. -Я так і сказав!
Так, я не глуха.
Я доглядав за Сандро. А ти пішла!
Твоїх батьків не було, бо ти постійно сварилася з мамою.
А тоді ти просто забрала доньку, хоч вона тоді й була зі мною!
Коли я сильно хворіла, ти переспав із повією!
Ти хворіла, а Санта Клаус існує.
Ваніда була кращою мамою за тебе. Ти просто пішла!
Пішла?
Що?
Ти досі не розумієш, наскільки це було серйозно?
-Мене поклали в лікарню! -Ти була у відпустці в лісі!
-Відпустці? -Так.
Я була в лікарні! Ти розумієш?
Нас не пускали до тебе.
-Хтозна, що ти там робила? -Не потрібно цих ревнощів.
Ти могла робити там що завгодно.
-Ти проміняв мене на повію. -Ти забрала доньку!
-Я була в лікарні. -За яким правом?
-А яке потрібно? -Ти змінилася після пологів.
Ти хотіла вбити дитину, а тоді викрала її!
І зі своїми батьками повідомила про мене!
-Замовкни, Артане! -Ти замовкни!
Артане, спокійно. Заспокойтеся, обоє.
Я навіть не уявляю. Певно, це було жахливо.
Ми не розуміємо батьків, поки самі не стаємо ними. Усе може піти не так.
Не говоріть зі мною, наче я підліток!
Розумієш? Так.
Коли ми хочемо захистити когось, іноді все може піти не так.
Що з тобою таке? Вона вивела дитину на мороз!
Її мама жахливо ставилася до неї.
Вона відігрується на донці. Не розумієш?
-Що ти робиш? -Замовкни вже!
Потім вона викупала її в дуже гарячій воді.
Але, Артане…
У мене був клятий психоз!
-Ти розумієш, що таке психоз? -Хто так робить?
Але…
Можеш відповісти?
Не знаю.
Не знаєш.
Не знаю.
Це 91–10. Як у вас справи. Прийом.
16–20. Повертаємо до дому батьків. Кінець зв'язку.
Зрозуміло. Кінець зв'язку.
Лукасе, іди за Сандро.
-Кассандра там? -Так. Забери її.
Артане, Кассандру не можна брати в машину.
Ти хочеш, щоб вона була в небезпеці?
Від тебе залежить, наскільки все небезпечно.
Артане, вона ж твоя донька. Розумієш?
Ти перегинаєш палицю.
Артане? Агов.
Ми розберемося із цим.
Ти і я. Обіцяю.
-Будь ласка, подумай про Кассандру. -Я це й роблю!
-Іди забирай її! -Артане…
Стефан дозволить побачити її, якщо відкладеш пістолет.
Він хоче дещо тобі сказати.
Клятий клоун.
-Чого він не розуміє? -Артане.
Сандро всередині?
Так.
У нього за рогом гараж. Ходімо туди й вислухаємо клоуна.
-Артане. -Їдь!
Де Сандро?
Луїз.
Де Сандро?
Кассандра з Ван'єю.
Приведи її.
Скоро приведу.
Ми не каву пити прийшли.
-Чого ти хочеш? -Ми можемо домовитися.
-Правда? -Мені шкода, що так сталося.
Це непорозуміння. Так, Луїз? Нам шкода?
Вам зараз шкода, але не було шкода в суді чи у відділку поліції,
коли скоювали, як це називається, кривосвідчення.
Артане, що сталося — минуло.
Почнемо заново.
Ти ненормальний. З тобою щось не так.
Я прошу тебе пробачити мені. Це ж добре, хіба ні?
Ти збрехав. Ти сказав, що я тебе вдарив. Я навіть не торкався тебе.
Чому б нам це не забути, Артане?
Забути? Можеш забувати.
Я три місяці сидів у в'язниці, бо ти впав!
Ти сам вдерся до Луїзи й почав буянити.
У тебе інсульт, старий?
-Це був наш дім. Я там жив! -Це моя квартира!
А ти вдерся туди, як і зараз сюди.
Ти думаєш, що ти тут головний, старий?
Ти тепер тут не головний!
Для чого це все? Тобі потрібні гроші?
Думаєш, можеш мене купити?
-Не вийде. -Скажи, скільки хочеш.
Дістав уже. Приведи доньку.
-Чого ти не розумієш? Приведи доньку! -А тепер послухай.
-Ще з першої нашої зустрічі я знав… -Стефане.
-Тату! -Ти огидний паразит.
-Стефане! -Чуєш, Луїз?
-Я знаю таких, як ти. Ти — кліщ. -Стефане!
-Комаха, що присмоктується до людей. -Покажи себе.
Що більше ви смокчете, то огиднішими стаєте.
Покажи справжнього себе.
Ти — огидний жук. Я розчавлю тебе, виродку!
Стефане!
Замовкни! Я втомився від тебе. Приведи доньку.
Якщо думаєш, що я віддам єдину онуку арабу.
-Жалюгідному іммігранту, то ти помиляєшся. -Мерзенно!
Де Сандро? Де вона?
-Артане… -Вона спить.
Сестра вивела її прогулятися в колясці. Скоро повернуться.
Зібралася вся сім'я. Клоун за клоуном.
Тепер щаслива?
Що? Ти до мене говориш?
-Ти вже не достатньо наробила? -Не хочу з тобою сваритися.
-Що посієш, те й пожнеш. -Що ти, у біса, кажеш?
Бо ти думаєш лише про себе!
Ти подорожувала світом, танцювала, уживала наркотики й хтозна, що ще.
А коли всім стала непотрібна, завела дитину з цим неробою.
-Ти нестерпна. -Не починай. Попереджаю.
Ван'я, приведи Сандро.
Ти не вмієш мислити логічно, Луїз.
А коли все летить шкереберть, ми маємо це виправляти.
Ти збожеволіла? Це я вже винна?
Але ти завжди приносила проблеми. Завжди.
Бо думаєш лише про себе.
Якщо я така погана, чому ти не завела ще дітей?
Бо ти боялася стати товстою й негарною!
І хто тут думає лише про себе? Га?
Знаєш що тут про тебе кажуть?
Кажуть, ти не дивишся за собою, за своїм тілом.
«Що сталося з Луїз? Вона була такою гарною».
Кажуть, у тебе немає грошей.
Ти не можеш подбати про дитину.
-Що ти таке кажеш? -Правду. Ти не можеш подбати про дитину.
Ти звалюєш усе на інших. Сама нічого не вмієш. Ти не подбаєш про доньку.
-Не говори так із нею! -Це його провина, що він зараз тут?
Зі своїм походженням він нічого кращого не може.
Він хоче побачити доньку. Потрібно було давно піти від нього!
-Я попереджав тебе. Приведи доньку, суко! -Опусти пістолет!
-Негайно! -Опусти пістолет!
Сонце!
Чекай!
Сонце! Привіт!
1–0 до 13–16–20, прийом.
Сонце, ходи.
16–20 до 1–0. Ми говоримо в будинку.
-Відпусти її. -Усе під контролем.
Поклади її. Ходи до мами. Мамина любов.
Добре, опустіть її.
-Опустіть. -Ні! Чекайте! Стоп!
-Артане, подумай. -Іди до татка.
-Артане! -Гаразд, відпустіть її.
Добре. Відпустіть її.
-Іди сюди! -Іди до татка!
-Ходи. -Так, ходи до тата.
Іди сюди.
-Кассандро! Ходи до мами. -Ходи до тата.
Іди до матусі.
-Поглянь. -Привіт. Ходімо.
Так.
Мама сумувала за тобою.
Дивися, що приніс тато.
-Так! -Мама сумувала за тобою.
Дивись.
Сандро. Дивись.
Сандро, дивись.
Це тато.
Дивись, Сандро. Це тато. Агов.
-Вона забула мене. -Ось…
-Забула. -Нічого.
Я її батько, а вона мене забула.
-Ми їдемо. Негайно! -Куди?
Артане, я не дозволю! Не можна її садити в машину!
-Це мені вирішувати. -Лукасе…
Ми приїхали сюди. Ти побачив доньку. Годі!
-Артане, подумай! -Ви дійсно поліціянт?
-Не дозволяйте йому забрати дитину. -А їй робити підтяжку шкіри!
-Артане… -Вони нікуди не підуть!
Думай!
Хоча б пристебни її.
13–16–20 до 1–0, прийом.
16–20, 1–0 слухає. Прийом.
Чи є сьогодні рейси з «Арланди» до албанської Тірани. Прийом.
Перепрошую? Можете повторити? Прийом.
Чи є сьогодні рейси до Тірани? Прийом.
Комерційні рейси зі Стокгольма? Прийом.
Повторюю. Чи може регіональний диспетчер перевірити, чи є рейси
з аеропорту «Стокгольм-Арланда» до албанської Тірани. Прийом.
Гаразд. Зрозумів. Зараз дізнаємося. Кінець зв'язку.
Артане, прибери палець із гачка.
Ти наражаєш на небезпеку Кассандру.
13–16–20, прийом.
16–20, прийом.
Мене звати Як Лілья. Я говорю з інспектором Лукасом Малкі? Прийом.
Так, це Лукас Малкі. Прийом.
Я перемовник оперативної групи.
Далі говоритимете зі мною.
Як ситуація в машині, Лукасе? Як справи? Прийом.
Усе гаразд. Усе добре.
Ми прямуємо до аеропорту «Арланда».
Добре, Лукасе. Ми встановили місцеперебування авто.
Група стежить із повітря й землі. Я допомагатиму вам.
Чи правильно, що у вас у машині зараз Артан Келменді й Луїз Бремер?
Саме так.
Тихо-тихо.
Усе гаразд.
Здається, я чую дитину в машині. Прийом.
Лукасе, правда, що у вас у машині дитина? Прийом.
Саме так.
Це Кассандра Бремер.
Донька Луїз та Артана. Їй десь рік.
Вона в автокріслі. Прийом.
Отже, у машині зараз четверо людей? Прийом.
Саме так. Прийом.
Я хочу поговорити з Артаном. Можете передати йому рацію? Прийом.
Хвилинку.
Я не хочу розмовляти. Що йому треба?
Він хоче допомогти, Артане. Він допоможе розв'язати ситуацію.
Натискай сюди, як говоритимеш.
Алло?
Привіт, Артане. Я — Як Лілья, переговорник оперативної групи.
-Як ви? Ви поранені? -Я в нормі. Годі питати це.
Це добре, Артане. Добре.
Ми допоможемо вам розібратися з усім.
І як же?
Щодо рейсів до Тірани, жодна авіакомпанія не хоче брати вас на борт.
Чому?
Алло?
Ви озброєний і тримаєте заручників. Це не обговорюється.
Це моя сім'я!
Оскільки вони всі під дулом пістолета, вони — заручники.
Жодна компанія не дасть вам полетіти.
Артане?
Артане, ви чуєте?
Артане?
Я не хочу з вами говорити. Лише з Лукасом.
Алло, Артане?
Артане?
Артане, ви тут?
Лукасе, ви тут? Прийом.
Я тут. Їдемо в напрямку «Арланди».
Кінець зв'язку.
Зрозумів. Кінець зв'язку.
13–16–20, прийом.
16–20, це Лукас. Прийом.
Я хочу поговорити з Артаном, якщо він там. Прийом.
Він слухає вас, але не хоче говорити. Прийом.
Зрозумів.
Ситуація наступна:
поліція має доступ лише до урядового літака, який належить СЕПО.
Міністр полетів ним до Гонконгу.
Прем'єр Міністр має надати дозвіл на повернення. Тож він недоступний.
Прийом.
Зрозумів. Прийом.
Але я на зв'язку з послом Албанії.
Він пропонує Артану безпечне повернення,
якщо Артан відпустить сім'ю й відкладе зброю.
Зрозуміло? Прийом.
Артане?
Повторите останнє речення? Прийом.
Повторюю:
Артану гарантують безпечне повернення,
якщо він відпустить сім'ю й відкладе зброю.
Можемо зустрітися з послом в аеропорту за годину. Прийом.
Зрозумів.
Артане.
Забудь про рейс.
-Що? -Що?
Артане.
Тобі запропонували безпечний переліт до Тірани.
-Навіщо мені жити без сім'ї? -Артане!
Артане, не варто перегинати палицю.
Я йому не довіряю. Попливемо поромом.
Пором?
Яким пором?
До Польщі. Далі машиною.
-Перевірте пороми до Польщі. -Ми не можемо попливти до Польщі.
Ні.
Будь ласка, Артане, скажи, чого ти хочеш.
Я все зроблю.
Артане, подумай добре.
Я добре подумав. Нехай пошукає пором.
Скажи йому!
Артане.
Артан відхиляє пропозицію посла.
Він хоче знати, чи є пороми зі Швеції до Польщі. Прийом.
Повторіть, будь ласка. Ви про човен? Прийом.
Саме так.
Поромні рейси між Швецією та Польщею. Морем.
Викликайте, як буде інформація. Кінець зв'язку.
Зрозумів. Кінець зв'язку.
Лукасе.
Ти схожий на політика, коли говориш з ним.
«Саме так».
«Морем. Повторіть, будь ласка».
Повторіть те й се. Відстоюй свою думку.
Я хочу бути точним, Артане, щоб уникнути непорозумінь.
Скажи, що піде до біса, якщо не зробить, як кажеш!
Важливо, щоб усі дослухалися до інших.
Особливо в такій ситуації.
І часто в тебе такі ситуації?
Ні.
Але я знаю, чим усе може скінчитися.
Маленький павучечок Заліз на водостік
Аж ось пішов дощик І його змив потік
Потім вийшло сонце І висушило все
Маленький павучечок Знов наверх лізе
Лукасе. Прийом.
Прийом.
Завтра о десятій ранку йде пором із Карлскруни до Ґдині. Прийом.
-Поїдемо туди. -Туди їхати п'ять-шість годин.
Артане, ти ж чув, що він каже.
Вони відпустять тебе до Албанії.
Це гарна пропозиція.
Посол уже в «Арланді».
Їдемо туди.
Ми все владнаємо.
Ти і я.
Я не хочу того пропуску.
Лукасе. Прийом.
Але ми нічого не взяли.
Немає нічого для Кассандри. Їй потрібна їжа, одяг, підгузки…
Почекаєш, поки збігаю за всім? Може, взяти води, кави?
Ні. Їдь. Я більше не чекатиму. Просто їдь.
-Артане… -Їдь!
Ти будеш із нами впродовж усього шляху.
Лукасе. Прийом.
Ми прямуємо до Карлскруни. Кінець зв'язку.
Гаразд, зрозумів. Кінець зв'язку.
Обережно з пакетом. Там кава.
Дякую.
-Хочеш? -Ні, я не хочу, щоб мене отруїли.
Усі чашки тут однакові. Він теж може отруїтися.
-Я сказав, що не хочу. -Артане.
Випий кави. Тобі стане краще. Ніхто тут не хоче тебе отруїти.
Годі діставати мене цим. Не хочу я кави. Дякую.
Я розумію, що ти багато пережив. Дійсно розумію.
Але в кожного є якісь проблеми.
Мій син майже не говорить зі мною.
Чому?
Ну…
Я зрадив його маму. І розколов сім'ю.
З ким?
Зі спільною знайомою.
А Теодор, мій син, дізнався про це.
Ви зі знайомою зараз разом?
Ні. Я її не любив.
А твоя дружина?
Я і її не любив.
Через це вона дуже довго мене ненавиділа.
Але тепер усе гаразд. Ми ладнаємо.
Белла, моя донька, витримала удар. Вона сильна.
Але мій син сприйняв усе важче.
Бо ти зруйнував сім'ю. Звісно він ненавидітиме тебе.
Я знаю.
Ти втратив опіку?
Ні.
Але Теодор вирішив залишатися з мамою.
Як його повертатимеш?
Якщо захоче, повернеться.
Зараз я можу лише сподіватися, що він пробачить мені.
Я намагаюся сказати йому,
що ми всі помиляємось.
Головне — як ми виправляємо помилки.
Я — звичайна людина.
Навіщо цей софізм? Ти ж його тато.
У мене був вибір.
Був..
І я вчинив неправильно.
І завдав шкоди сім'ї.
Тепер розплачуюся за це.
-Скільки йому? -Завтра виповниться 13.
Ми збиралися заспівати йому вранці, але…
Але вже не вийде.
Кассандра — найважливіше, що в тебе є.
Подумай, яким батьком ти хочеш бути для неї.
Яким хочеш їй запам'ятатися?
Це й намагаюся сказати, Артане.
У нас у всіх є вибір.
Усі мають обрати…
Що відбувається, 92–50? Прийом.
Це 12–60. На мосту.
Кілька людей. Четверо чи п'ятеро.
Чорт! Я розлила каву!
22–44. Це яйця? Схоже на кляті яйця. Прийом.
Поліція! Стояти!
Це 11–70. Спішуємось.
Зупиніться!
Це 11–70.
Ми їх зловили. Це п'ять підлітків. Передаю колегам. Прийом.
Це 22–40. Ситуація під контролем.
Вони кидали яйця в машини. Кінець зв'язку.
Так, 22–50. Зрозуміла.
Це 12–60. Повертаємося в машини. Кінець зв'язку.
-З Кассандрою все гаразд? -Ні, Лукасе, не гаразд!
Ні з ким ніщо не гаразд!
Чорт забирай, Артане! Коли це скінчиться?
Коли ти застрелиш її? Чи коли застрелиш мене?
-Застрель себе, трясця! -Гадаєш, я боюся померти?
Звідки мені знати? Я тебе не розумію.
Ти мене ненавидиш. Добре.
Не думаєш, що я себе теж ненавиджу?
Га?
У мене через ліки судоми ніг.
Я п'ю снодійне, аби заснути, кофеїнові пігулки, аби прокинутись.
Я п'ю пігулки від тривожності.
Я приймаю пігулки, бо, бляха, боюся ще одного психозу!
Я не ненавиджу тебе.
Це жахіття, яке ніколи не закінчиться.
-Ти пішла від нас. -Гадаєш, це був мій вибір?
Га?
Жодна матір не хоче скривдити дитину!
Щодня я питаю себе, чому це сталося зі мною.
«Чому я?» Кожної довбаної секунди.
Я була хвора, Артане.
Хвора. Розумієш?
Зрозумій уже.
Я не хотіла хворіти.
Але захворіла.
Перші місяці життя Кассандри для мене — суцільна темрява.
Непроникна бісова темрява.
І я любила тебе.
Справді любила, але…
Ти був… Ти не підтримав мене, коли я цього потребувала.
Я був з Кассандрою.
Так. І зрадив мені з іншою.
Я хотіла тебе за це вбити.
Вона була ніким для мене. Я пішов від неї.
Було пізно, Артане.
Було пізно.
13–16–20, прийом.
13–16–20. Що відбувається? Прийом.
13–16–20. Яка ситуація? Прийом.
Справа із заручниками, що почалася 17 годин тому, досі триває.
Учора зранку озброєний чоловік увійшов до медичного центру,
почав погрожувати пістолетом працівникам і викрав жінку.
Поліція оточила медичний центр,
але чоловік із жінкою та поліціянтом пробився до машини.
Потім за допомогою пістолета він змусив людей віддати свою доньку,
яка зараз теж у машині з чоловіком і жінкою.
Спочатку вважалося, що чоловік був із бомбою,
але поліція це спростувала.
Машина направляється на південь по E22.
Її супроводжує поліція та оперативна група спецпризначенців.
Це були новини радіо «Екот».
Ми дізналися, що один пором відпливає до Ґдині за дві години.
Як доїдете до доків, рухайтеся огородженим шляхом.
Конвой припаркується біля доку й чекатиме там на пором. Прийом.
-Зрозумів. -Кінець зв'язку.
4-Й КАНАЛ
ТЕЛЕКАНАЛ «СВТ»
КАМЕРА 012 07:27:11
Це пором?
Гадаю, так.
Зв'язалися з поромом?
Артан питає, чи ми зв'язалися із поромом. Прийом.
Так. Судноплавну компанію повідомили.
Чекаємо на капітана. Прийом.
Зрозумів. Кінець зв'язку.
Кінець зв'язку.
Ось.
Подзвони сину.
День народження ж.
Подзвони йому.
Тео, це…
Так.
Я знаю, Тео.
Знаю, що рано.
Я знаю.
Пробач мені.
Пробач, Тео. Я хочу…
Так.
Гаразд.
Ні, я в Карлскруні.
Я…
Позичив телефон у друга.
Так.
Але я подзвонив сказати…
Що думаю про тебе.
З днем народження.
Так.
Ні, це…
Що ти сказав?
Справді?
Добре.
Тео…
Я хотів сказати…
що я люблю тебе.
І завжди любитиму, що б ти не робив.
Пам'ятай це.
Добре. Так.
Передай привіт…
Передай привіт мамі.
Передай привіт Беллі.
І мамі.
Дякую.
Добре.
-Добре. -Лукасе.
Ми на зв'язку з капітаном. Він не пустить озброєного чоловіка на борт,
але ми спробуємо організувати посадку через 90 хвилин. Прийом.
-Зрозумів. -Кінець зв'язку.
Лукасе…
Я б хотів випити кави.
-Гаразд. Я попрошу когось. -Не можеш сам узяти?
Хочу поговорити з Луїз.
Привіт!
Привіт! Ти не спиш?
Привіт, сонце.
Я люблю її.
Я знаю.
Ось.
Моя обручка.
Це кардіограма Кассандри.
З дня її народження.
Я хотіла піти в кафе.
Але заснула на дивані.
Вибач.
Артане.
Ми більше не зможемо бути разом.
Але обіцяю, ти бачитимешся з Кассандрою.
У мене більше нікого.
Лише ви.
Бери.
Вибач.
Усе скінчено.
Руки вгору!
Вилазь!
Лягай! Лягай.
Лягай!
Вставай!
Так.
Сандро.
Готово.
Переклад субтитрів: Дмитро Коваль