Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
UPÍR V RODINĚ
Jedeme živě? Vysíláme! Zdravím, přátelé!
Vítejte u nejsledovanějšího podcastu v Brazílii.
Jsem Fernandinho Tramontina a tohle je Míč je na tvé straně, Fernandinho!
MÍČ JE NA TVÉ STRANĚ, FERNANDINHO!
Ahoj, Amebo!
- Garáž se otevírá. - Pardon, Fernandinho.
- Co blbneš, Amebo? - Dávej pozor!
Popojedem.
Můžete posílat dotazy. Máme už nějaké?
Jeden máme.
- Dotaz od Batisty. - Ahoj.
„Claudionore, už jsi někdy minul branku nebo záměrně prohrál zápas
jako Fernandinho?“
Něco si ujasníme.
V životě jsem záměrně neprohrál.
Při výstřelu na bránu mi vletěl do nosu komár.
Ano, bylo to ve finále a prohráli jsme. Ale tak to bylo.
Amebo, pusť jim záznam.
- Už zas? - Je to můj pořad.
Až budeš mít svůj, dělej si, co chceš.
Amebo, prosím. Teď získám míč.
- To je umění. - Hezký.
Mám ho.
Byl jsem jako blesk.
Běžel jsem s míčem sám.
Kličky kolem brankáře.
Jen já a branka. Chystám se střílet.
Střílí a…
Teď zpomaleně, ať je to líp vidět.
Přesně teď mi do nosu vletěl komár.
- Minul jsem. - Nevidím ho.
To je důkaz, že jsem svý milovaný Vasco nikdy nezradil. Nikdy!
No tak, Fernandinho.
Hned další rok jsi hrál za Flamengo.
Amebo, další otázku, prosím.
- Fernandinho, nashle příště. - Tady mi říkej pane Fernando.
Pardon, Fernandinho… Pane Fernando.
Zlato, kde je Neymar?
Věřila bys, že ho Chicão ani nepozval?
Slíbil jsi naší dceři, že Neymar přijde!
Já vím.
- Všichni čekají, zlato. - Já vím. A moc se omlouvám.
Už takhle ji naštvaly ty pralinky ze zelenýho banánu.
- Ani si na to nevzpomene. - Celý týden nemluví o ničem jiným.
- Děti zapomínají. - Neymar nepřijde?
Chtěla jsem s ním natočit video na TikTok!
To můžeš s tátou. Byl slavný fotbalista.
Tati, ty už nejsi slavnej, takže jsi mi k ničemu.
Není nad to, když tě dcera miluje.
- Najdi tu druhou. Tuhle nech na mně. - Dobře. Jen si vyčistím zuby.
Ahoj, zlatíčko.
Všechno v pohodě?
Jo?
Už je skoro tma.
Čekají na tebe dole.
Neposloucháš mě, viď?
To mi odpovíš na všechno?
Carol, no tak. Mluvím na tebe.
Pojď na chvilku dolů.
Ježíši, já nechci. Nesnáším narozeninový oslavy.
- Zvlášť s pralinkama z čajotu. - Fuj.
Díky za varování.
Hele, kdy plánuješ dát pryč ten plakát s ďáblem?
Říkala jsem, že to není ďábel.
Ten s průzkumnicí Dorou byl hezčí.
- Byl ode mě. - To bylo před deseti lety.
Všechno lepší než tahle rohatá bestie. Jde z ní hrůza.
- Sálá z ní negativní energie. - Tati…
To je Ravengoroki z Haju Mokuši. Je to klaďas.
No tak, zlato. Aspoň na pět minut.
Fajn, promyslím to.
„Fajn…“
Budu dole.
Je hrůza, jak mám jednu stranu teplejší. Připadá mi, že mám horečku.
Čekám tě.
Děti, to není na hraní!
Ten jsem si vydřel. Není to buben!
Nesahejte na moje věci.
- Tohle je moje. - Zlato!
- Ano, zlato. - Carol nepřijde?
Prosil jsem ji.
Jednoho dne jsme si přestali rozumět.
Nevím, co jsem zvoral.
Pojď, jdeme přát.
- Někdo zvoní. - Dojdi tam. Já krájím dort.
V tuhle hodinu se na dětský oslavy nechodí.
Je tma. Lidi se kvůli jídlu zdarma přetrhnou.
To je vrchol.
Těžká energie.
No teda!
Zvláštní.
Dobrý večer.
Nepoznáváš mě?
Abych řekl…
Abych řekl pravdu, ne. Pardon.
To jsem já, tvůj švára!
- Gregório! - To jsem já.
- Už je to doba. - My se teď líbáme?
Všechno je fajn.
Nepozveš mě dál?
Co? Jasně.
Pojď dál, Gregório.
Super.
Ta pusa nebyla nutná.
Pojďme jí popřát.
- Za moment. - Pojď.
Gregório?
Brácho!
Nemůžu uvěřit, že jsi dorazil.
- Já taky ne. - Ty jo!
Dort počká.
Poslouchejte.
Dort musí počkat. Dorazil speciální host.
Představuju vám svého mladšího brášku Gregória.
Ačkoli je vyšší než já.
Tohle je můj švagr Gregório.
Pět let byl nezvěstný. Slehla se po něm zem.
Určitě má co vyprávět.
A my se nemůžeme dočkat.
- Všechno mi řekni. - Strýčku Gregu?
- Ahoj, strejdo! - Malá Carol!
- Stýskalo se mi. - Teda už ne tak malá.
- Vyrostla jsi. - Pořád je malá.
Gratuluju. Vyrostla do krásy.
- Díky. - Něco ruplo.
Fernandinho, dělej něco.
- Nabídni mu pití. - Můj batoh.
Jo, přines mu batoh.
Greg je náš host. No ne?
- Vyprávěj, přeháněj. - Jdu tam.
- Kde jsi byl? - Takový přivítání si dám líbit.
- Všechno vám povím. - Sekne ti to.
- Proboha! - Co je?
To tam taháš mrtvolu, že je to tak těžký? Vydržte.
Počkejte.
- No tak. - Fernandinho…
- Nebuď bábovka. - Ježíši.
Asi jsem si uhnal kýlu. Něco jsem si udělal.
Ne, že bych neměl sílu.
Sakra práce.
Musím se uklidnit.
- Ibiza je úžasná. - Jo.
Dělal jsem DJ v plno klubech.
Úžasná práce. A perspektivní.
Je to super a dobře placený.
Hádejte, koho jsem tam potkal.
Davida Guettu. Je super.
Nekecej! Toho zbožňuju. Máš fotku?
Ani nápad. Nesnáším, když mě lidi fotí.
Proč?
Jde po tobě policie? Jsi hledanej zločinec?
- Fernandinho. - Co?
Ani si nefotíš selfíčka?
- Ne. - Takhle?
Ne, ani selfíčka. Mám pravěkej mobil bez foťáku.
Takovej by si pořídil drogovej boss.
Fernandinho!
- Ano? - Nech toho. To by stačilo.
Jen žertuju. Dělám si srandu, šváro!
To stačí, Fernandinho.
Ale teď vážně. Na pět let se po něm slehla zem.
Vytratil se jako prd ve větru.
Ani jednou se neozval.
Nesnáší fotky a sociální sítě a má pravěkej mobil.
Chybí jen číselník.
Chápete?
- Komu to přijde divný? - Fernandinho.
Hezky si tu povídáme.
Ztrapňuješ se. Všichni poslouchali.
Vůbec ne, ségra. Má pravdu.
- Fakt má. - Děkuju.
Omlouvám se,
že jsem na tak dlouho zmizel a neozval se.
Ale to byl záměr. Chtěl jsem objevovat svět.
Chtěl jsem se svobodně toulat.
Chtěl jsem to zažít.
O tom sním.
Já taky.
Odkdy?
Zlato, nech mě snít. Dovolíš?
Kde se ti nejvíc líbilo?
Rozhodně v Rumunsku.
- To je divný. - Tam bych jednou chtěla.
- Pojedem do Rumunska, tati? - Beto Carrero je lepší.
Není to tak daleko a mají tam horskou…
Horskou dráhu…
Kdo jezdí do Rumunska?
Jezdí tam vůbec nějaký zájezdy? „Navštivte Rumunsko!“
Viděli jste někdy tričko „Miluju Rumunsko“? Já ne.
Krásnější přírodu jsem v životě neviděl.
A lepší bary taky ne.
A povím vám ještě něco.
Rumunky jsou skoro stejně tak krásný jako Brazilky.
Lichotník jeden.
Takovej je odjakživa. Tohle dělá pořád.
Vždycky byl sukničkář.
Já jsem taky odjakživa sukničkář.
- Dřív jsem… - Ne.
Kdepak. Tys seš odjakživa mizera.
Proč je tvůj bratr sukničkář a já mizera? To nechápu.
- Nemáš hlad? - To je čajot?
- Ne, sýr. - Tak to si dám.
- Kozí? - Tofu.
Co jsme říkali?
- Co jsem ti… - Do bazénu ne!
To je ale hnus.
- Tofu? - Jo, je výborný.
- Je to hnus. - Moc dobrý.
- Lahůdka. - Jo.
Zmínil jsem se, že jsem na cestách změnil jídelníček?
- Ne. - Jsem teď vegan.
Vegan?
Jo. Uvědomil jsem si, že zvířata mají stejně jako my právo žít.
Teda.
- Lidi… - Brácha je tak…
Ale prosím vás! Trhni si.
Objednám si burger. Kdo se přidá?
- Já si dám. - Nech toho.
To je úžasný! Jsi vegan.
Lásko, jen by mě zajímalo, jak dlouho tu bratr zůstane?
Zlato, přestaň se do něj navážet.
Co to říkáš? Proč bych to dělal?
Protože Greg je milej, mužnej dobrodruh a fešák.
Ale střelil někdy tři góly ve finálovým zápase před plným stadionem?
- Nestřelil. - Nestřelil.
- Taky seš úžasnej. - Myslíš?
A neboj. Greg zůstane jen pár dní.
Jen dokud si nenajde dům, byt nebo studio.
- Sex nebude. - Jen si je utahuju.
Ani si nevšimneš, že tu je.
Myslíš?
Hej!
Šváro, dneska ti auto nepůjčím.
Co to plácáš? Je moje!
Díky!
Vanesso, zavoláš mi taxíka?
Není ti trochu těsná?
Střílej, tati!
Válím, co?
- Rodinnej sendvič! - Rodinnej sendvič!
Všichni sem!
Co tu pohledáváte?
Vy jste mě ale vylekala!
Bože můj.
Kdo je to?
Otevři, Michele.
To jsem já. Vždyť mě vidíš.
Jo, vidím tě.
Ale zato nevidím zvýšený alimenty.
Jaký zvýšený alimenty, Michele? Proboha.
Dojdi pro Carol.
Každým dnem ti dorazí obsílka.
Styďte se. Neplatit alimenty?
Vy máte ale prořízlou pusu.
Zaprvý, já alimenty platím. Tohle zkouší každej rok.
A při vší úctě, #RespektMetařům,
#ZaČistéMěsto, #PráceŠlechtí,
vám do toho nic není.
Fernandinho, řekni pravdu. Doufáš, že tě vezmu zpátky.
Zpátky chci jenom míč s Pelého podpisem.
- Náhodou ho tady… - Není tvůj.
Tohle chceš?
To je on. Můj míč…
Naval prachy a je tvůj.
- Pětkrát jsem alimenty navýšil! - Tak přidej pošestý.
Že se nestydíte. Takhle se chovat k matce.
Ženská, nechcete jít radši zametat
na druhou stranu ulice?
- Zlato! Tady je tátova holčička. - Jdeme, tati.
Je tak milá.
Lékaři v Riu si neví rady s novou nemocí.
Několik lidí, převážně žen,
údajně trpí letargií a chudokrevností a obecným nedostatkem krve.
Jednou z nich je i Lucy.
Začala se chovat zvláštně.
Mluvili jsme s příbuznými, kteří si přejí zůstat v anonymitě.
Všichni máme strach.
- Luci byla… - Přepni to.
Ahoj, lásko.
- Ahoj. - Moc ti to sluší.
- Díky. - Co bude k večeři?
Mražený veganský jídlo.
- Co? - Nic. To je všechno?
Neprodávají se zrovna nejlíp a mrazák je plnej.
Když každej sníme dvě nebo tři, budou brzo pryč.
Jasně.
Víš ty co? Něco mě napadlo.
Ten název „Pusť se do mě“ stojí za prd.
Vůbec. To byl Gregův nápad.
- Mně se líbí. - Aha, Gregův nápad.
A kde je bratr teď?
Spí.
Vanesso, uvažuj.
Vždyť on buď jen jí nebo spí.
Celý dny prospí. Ani nevidí slunce.
Podle mě je na něj alergickej. A navíc tu s ničím nepomáhá.
Dost už s Gregem. To ty s ničím nepomáháš.
Takže teď umyješ nádobí.
- Platí? Čau. - Nechci se hádat.
- Chybí mi tvůj dotek. - Mně taky.
Pojď ke mně.
Co to děláš, Fernandinho?
Tak se to ve filmech dělá.
Ale my nejsme ve filmu. Tys hodil moje jídlo na zem?
- Seber ho. - Ale…
A to nádobí umyješ.
- Je cool, když… - Ne, není.
- Ani trochu. - No dobře.
Už jsi vzhůru.
Teda, sekne ti to.
Díky.
- Není to štramák? - Sluší mu to, co?
Tak strejdovi to sluší, jo? Aby taky ne, když má moje oblečení.
- Je tvoje? - Jo.
A to ti je?
- Hej! - Ne.
Není ti to.
- Ale je. - Promiň.
- Vrátím ti ho. Vypraný a vyžehlený. - Ne!
Není třeba. Už ti to dávno není.
Ale jo, chci ho zpátky.
- Tati, nebuď trapnej. - Jo, tati. Kristepane.
Žádný „kristepane“. Půjčil sis i spoďáry?
- Fernandinho, uklidni se. - Nemůžu.
Klid. O nic nejde.
Mám nápad.
- Skvělej nápad. - Jakej?
- Chci něco udělat. - Co?
A co chceš udělat?
Rodinnej sendvič?
- Na ten mě neužije. - Rodinnej sendvič.
- Ale jo! - Někdo to odnese.
Rodinnej sendvič!
- Nelechtej mě! - Rodinnej sendvič!
To lechtá!
Au, to bolí!
- Zlato! - Já říkal, že to není dobrej nápad.
Nepřeháněj, Fernandinho. Je to rodinná tradice.
Teče mi krev.
Co vyvádíš? Není ti dobře?
Je mi tu s váma fajn, ale musím letět.
Noc volá.
- Jasně. - Na párty bys peníze měl.
Jo, od ségry.
Ty dáváš bráchovi peníze?
Jídlo je hotový.
Ne, vysvětli mi to.
Vážně tvůj brácha žije z mých peněz?
Panebože.
Osobní hygiena mu nic neříká.
To je ta holka ze zpráv?
Fernandinho!
- Ahoj… - Spletl sis pokoj?
Ne, vůbec ne.
Cítil jsem hroznej puch.
Cítíš to taky? Jako mokrej skunk nebo zdechlej tuleň.
Pořádně nasaj.
- Ty to necítíš? - Ne, nic.
Tak to si zajdi na nosní.
Páchne to tak, až mi padají chlupy z nosu.
Vidělas to tady?
Nepřijde ti tu něco zvláštního?
Když to říkáš, tak přijde.
Ty, že se bráchovi hrabeš ve věcech.
Fernandinho, musíš pochopit, že brácha má temnou stránku.
- Neříkej. - Vždycky byl noční sůva.
Místo odsuzování bys s ním měl soucítit.
- Neodsuzuju ho. - Zlato?
Ven!
Sleduj, co udělal. Ukážu ti to.
Okna natřel načerno a zabednil je.
Ven!
- Ven! - Fakt to necítíš? No dobře.
Ale je divný, že necítíš ten…
- Fernandinho, co se děje? - Tati!
- Zlato? - Co to bylo za rámus?
Moje záda.
Máme tu netopýra… Můj ischias!
Vletěl sem netopýr, tak se ho snažím chytit.
- Cože? Máme tu netopýra? - Jo.
- To je celý? - Co? Jo, to je celý.
- Zkusím ho chytit. - Buď opatrnej. A nezabíjej ho.
Málem bylo po mně.
Pomáhá přírodě a je to živá bytost, která nikomu neškodí.
Můžu počkat, až se objeví?
Ne, zlato. Sice pomáhá přírodě, ale kouše.
Já taky někoho kousnu.
Kristepane.
Tak kde tě mám, ty podlá bestie?
Bože můj!
Tak ty si chceš hrát? Zatraceně!
Teď tě dostanu!
Bože…
Sakra práce.
Do háje!
Ježíši Kriste! Co to sakra…?
Vyděsil jsi mě.
Teď jsi přišel?
Jo, byla to náročná noc.
Co to máš na hlavě?
- Co? Tohle? - Jo, to na čele.
Nic. Praštil jsem se o vrata garáže.
Aha.
Chceš česnekovej chleba?
Bože.
Fajn, nenutím ti ho.
Snažím se být milej. Aspoň neubyde.
Je výbornej. S česnekem.
Lahůdka. Hele.
Nic jinýho nemáme.
Fernandinho, chci ti poděkovat za tvou pohostinnost.
Neušil jsem, že se zdržím tak dlouho.
To se stává.
Ze dvou dní se stanou dva měsíce.
To je normální.
Taky ti chci říct, že jsi fakt fajn.
- Taky jsi můj oblíbenej švagr. - A jedinej.
Přesně tak.
Jak praví to starý přísloví.
„Švagra buď miluješ, nebo nenávi…“
Co jsi říkal? Můžeš to zopakovat?
Nic. Už jsem to zapomněl.
Promiň, vypadlo mi to.
Můj švagr je upír.
Fernandinho, pověz…
Ty zase bereš drogy?
Co to meleš? Nikdy jsem drogy nebral.
V roce 2003 ti zjistili doping v zápase s Botafogem.
Ne, vzal jsem si sirup proti kašli. Jen hloupej sirup.
Já tě chápu.
Mám podobný problém se svým sousedem Robervalem.
Taky je upír a hulí trávu?
Vůbec. Je to duch.
Vlastně je tu s náma.
Pozdravte. Nestyďte se.
Ahoj, Robervale! Těší mě!
- Jen si ze mě utahujte. - Pozdrav.
- Jdeme na pivo. - Jen si vtipkujte.
- Jdeme. - Prosím.
Chci vás vidět, až potkáte skutečnýho ducha.
- Jasně. - Já vám věřím.
To mi nedělej. Vyděsil jsi mě. Bavíme se tu o duchách.
A neodposlouchávej.
- Jsem na upíry expert. - Ne, díky.
Neútočí na vlastní krev.
To je skvělý.
Nejsou vidět v zrcadlech ani na fotkách.
- To ví každej. - Existují dva typy.
Průzkumníci připravují půdu na příchod druhýho typu, alfa upírů.
Jsou to svůdníci a manipulátoři!
Kdo je prokoukne, bývá za idiota.
Nikdo vám neuvěří. Jen naprostý idioti.
- A ty mi věříš? - Jasně. Proč?
To je jedno.
Jen ti nejhorší se mění v netopýry.
Počkat.
- Já ti neříkal, že… - Fernandinho, můžu vám pomoct.
Nesahat, prosím. Díky.
Amebo, co jet radši autem? Takhle nám ujede.
Ne, jen sledujte svoje auto přes telefon.
A držte se. Je to žihadlo.
Magor.
Jdeme tancovat. Pojďte.
Kde je?
To je divný.
Co je, ty idiote?
Kde jste? Ztratil jsem vás. Sledovací aplikaci máte jen vy.
Teď nemůžu. Zavolám později.
Votrapa.
Fernandinho!
Michele, jak se máš?
- Ahoj. - Ahoj.
Na alimentech škudlíš, ale na obrážení barů peníze máš?
Co ty tady? Jdi pryč.
Schováváš se tu před ženuškou?
Do toho ti nic není.
To je kus! Jdu tancovat.
Ne, s tím netancuj.
- Je to podvodník. - Co?
Pak ti to vysvětlím.
- Ten fešák? - Jo!
- Nevěřím. - A není takovej fešák.
- Má plastiku. - Pusť!
- Dost, Fernandinho! - Řeknu ti to pak.
To stačí, pusť mě.
Omlouvám se, madam. Jdeme.
Zbláznil ses? Na žárlivost je pozdě.
Jen chráním matku svojí dcery.
- Věř mi a jeď domů, Michele. - Bože!
Odvoz máš zaplacenej.
To jsou novinky. Normálně jsi škrt.
Odvezte ji domů. Dostanete pět hvězdiček.
- Jeď domů a odpočiň si. - Kristepane.
- Jak je, Fernandinho! - Bože!
Já říkal, že je to žihadlo. Našel jste ho?
Amebo, zjisti, jak vykopnout upíra z baráku.
Vlastně bude lepší, když zůstane.
Co? Zbláznil ses?
- Na rodinu neútočí. - Nejsem s ním příbuzný.
A moje dcera taky ne.
Jste jeho hostitel. To oni ctí.
Ale jestli se odstěhuje, budete v nebezpečí.
Nechci mít toho zpropadenýho Batmana nastěhovanýho v baráku napořád.
Upíra vyženete jedině tehdy, když ho všichni ostatní prokouknou.
- Musíte ho odhalit. - To nebude snadný.
Vanessa mi nikdy neuvěří. Je ze svýho bratříčka paf.
- Existuje jinej způsob? - Jo.
Proč to neřekneš hned?
- Pořád vyprávíš a… - Probodněte ho tímhle.
Přímo do srdce.
Podívej na to.
Co to je?
Kde vzal tu rakev?
Už chápu, proč měl tak těžkej batoh.
Přinesl si skládací rakev.
Pomoz mi s tím.
Opatrně.
Zvedni to. Dělej.
To je tíha.
Sluší mu to, i když spí.
Proč to sakra říkáš?
- Vyklouzlo mi to. - Jasně.
Soustřeď se a podej mi to.
- Rychle, slunce zapadá. - Jo. Hlídej dveře.
Sakra.
- Já nemůžu. - Protože je fešák, co?
Budeš to pořád opakovat?
- Tak proč ne? - Protože je to Vanessin brácha.
A můj švára. Je rodina.
A lidská bytost.
- Hej! - Proberte se, Fernandinho!
- Máte někoho, koho nenávidíte? - Teď nenávidím tebe za tu facku.
Jinak není nic ani nikdo, koho bych nenáviděl.
Nezapomeňte, že je tu nakýblovanej už dva měsíce.
Krade vám oblečení a veškerý alkohol.
Vzpomeňte si na rozhodčího, co vám v roce 1997 neuznal gól.
- Rozpumpoval jsi mě. - Super.
Slušná reverzní psychologie.
- Jsem rozpumpovanej, jsem zlej. - Do toho.
- Ukažte mu. - Raz.
Dva…
- Panebože! - Pusť ho!
Ne!
Pusť ho!
Co se děje?
Jsi v pořádku, zlato?
Vanesso, musíme si promluvit.
Řekni, co tě trápí.
- Blázníš? - Potřebuješ pomoc.
- Amebo, pomoz mi. - Nemá to cenu.
Amebo, viděl jsi něco z toho?
Ne, ale věřím mu. A na upíry taky.
Jenže ty věříš všemu.
To není pravda.
Ačkoli tvůj táta tvrdí, že nestřelil mimo bránu naschvál,
vím, že ten zápas zahodil schválně.
Co si to o mně myslíš?
Nedalo se minout. Branka byla prázdná.
Vletěl mi do nosu komár. Už jsem to říkal milionkrát!
- Nejste fanoušek Vasca. - Jsem!
Tak dost, vy dva!
Horší výmluvu jsem v životě neslyšela.
Promiň, Amebo.
Prostě přiznej, že jste byli na párty. Vymlouvat se na to, že je brácha upír?
Fajn. Mám důkaz.
- Vážně? - Nedělejte to!
Ukážu jí to. Dej pokoj.
- Chci to vidět. - Ukážu ti to.
- Ukaž. - Tohle bratr podnikal.
Hele, tady.
Co to je?
Opilá ženská, co se otírá o zeď.
- Kde je strejda Greg? - Ten je přece tady…
Vždyť tam byl.
Foťáky a zrcadla upíra nezachytí.
- Nenatočíte je ani neoznačíte. - Taky jsi mohl něco říct.
Musím meditovat.
Dobře. A co řekneš na tohle?
Proč ho nevídáme přes den?
Celý dny prospí. Řekni!
Došla ti slova?
„Bože můj!“ Nemáš odpověď.
To nic. Já ji mám.
Protože by umřel!
Jo! Bratra a jemu podobné spálí slunce na popel.
Umřou.
Proto vstává pozdě a nikdy s náma nejde k bazénu.
Protože by umřel, kdyby…
- Dobré ráno, rodinko! - Ahoj, Gregu. Jak je?
Umřel by… Zdravíčko.
Jak se má můj super švára?
Včera se mi o tobě zdálo. Byl jsi úplně na nervy.
Ale já se o tebe postaral.
Aha.
Myslím, že už mi odezněl jet lag.
- Namasté, brácho. - Namasté, sestřičko.
Chci si užít bazén s rodinou, s Carol
i s tímhle klukem.
- Pojď. - Jasně.
Je nádherně. Máme štěstí.
To máme.
Všechno, co jsem věděl, prostě…
Tady jsem zbytečnej.
Nemá slunce upíry zabít?
Mělo by být po něm.
- To je divný. - Jo, zvláštní.
Třeba je to mutant imunní vůči slunečnímu záření.
Některý upírský linie můžou mít různý schopnosti.
- Proč to neřekneš rovnou? - Neptal jste se.
Fakt se musím ptát?
Ale myslím, že Vanessa to vzala dobře.
Zlato, tohle jsem ti ugriloval.
Dáš si cuketu?
Je krvavá?
Možná jsem taky upír.
Bacha.
Vzala to skvěle.
Sklapni. Bože!
Strýčku Gregu, máš legrační nos.
Jsem tak ráda, že jsi tu s náma.
Fernandinho nejspíš jen žárlí.
Děkujeme, slun…
Co to je? Jsi v pohodě, Carol?
Udělalo se mi špatně.
Skočím si na záchod. Zatím.
Ahoj, zlato.
Sakra.
Nazdar, Reinfildo.
Je všechno zařízený?
Jo?
Super. Našel jsem skvělý místo. Bude nadšenej.
Brzy nashle.
Amebo, musíme si promluvit.
Jestli mě chceš zpátky, nesnaž se. Mám jinou.
Zbláznil ses? Dala jsem ti kopačky.
Carol, vím, že jsi po mně šílela. Nemusíš to popírat.
Ticho. Táta to nesmí vědět.
Vlastně vůbec nikdo.
Nejradši bych se vrátila v čase a zastřelila se, abych tě nelíbala.
Co kdyby ses v minulosti potkala a vytvořila tak paradox…
Sklapni a poslouchej, exote.
Vím, že Greg je upír.
Musíme varovat ostatní.
Zkus to. Vanessa mi nevěřila.
Vlastně ani ty ne.
Carol, nikoho nepřesvědčíš.
Mají tuhle schopnost. Zjistíš to jedině náhodou.
Tak zavoláme na policii.
Neuvěří nám.
Co děláš, tati?
Vyrábím kříž.
Kříže zabíjejí upíry.
Ne nutně. Kříže jsou pro upíry něco jako naftalín pro šváby.
Jen se jich bojí. Potřebujete víru.
- Ty do kostela nepáchneš. - Co? Jsi blázen?
- Chodím tam. - Kdy naposled?
Na moje první přijímání.
Nech si toho. Jsem zapřisáhlý věřící. To přece všichni ví.
Spoustu gólů jsem střelil na počest Ježíše.
- „Tohle je pro tebe!“ - Tak řekni modlitbu.
Modlitbu? Skutečnou?
- Jo. - Ježíši.
Nemůžeme se tu schovávat věčně.
Musíme Grega nějak vyhodit z domu.
To bude chtít zázrak.
- Tati! - Co vyvádíš, zlatíčko?
Strýček Greg odchází.
Zapřisáhlý věřící.
Mám tě rád.
- Čeká na mě taxík. - Čau.
Budeš mi chybět. Nezapomeň si bundu.
- Mám ji. - Bundu?
- Jsi snad jeho máma? - Fernandinho.
Dělám si srandu. Promiň.
Gregu, pošli mi svý číslo a adresu. Navštívíme tě.
Mluv za sebe.
Napíšu ti.
- Čau! - Čau!
- Vždycky jsi u nás vítanej. - To tak. Zamkneme se…
Co? Zase si dělám srandu.
Už teď mi chybí. Pojďte dovnitř.
- Už teď se mi stýská. - Mně vůbec.
Dobrou noc, lásko.
Nic neříkám.
- Máme ho z krku! - Jo!
To myslíte vážně?
Jen slavíme.
Promiň.
Neuvěřitelný.
Toulá se tu upír a vy s tím nic neuděláte?
Zlato, chtěl jsem, aby strejda Greg vypadl.
Je pryč a rodina je v bezpečí. Svoje jsem si odbyl.
Chováš se jako zbabělec.
Ne.
Na prvním místě je rodina. To je můj úkol.
Jako když jsi zahodil zápas proti Flamengu?
To si o tátovi myslíš?
Klidně můžeš říct, že když jsi vystřelil, taky byla přednější rodina.
Myslel jsem, že mě znáš líp.
Tati, mám tě moc ráda.
Ale láska není obdiv.
Nemůžu vzhlížet k někomu, kdo si vždycky všechno usnadní.
Udělal jsem, co bylo třeba.
A mýlíš se.
Kdyby mi chybělo, jak to bylo dřív…
třeba se s tím jednou smířím.
UPÍŘI
Dobré ráno, princezny!
Aha, ignorujete mě.
Dobré ráno, zlato. Jak se máme?
Jeden ti ukradnu.
- Kde jsou všichni? - Mají zpoždění.
Lidi jsou dneska strašně neohleduplný.
- Určitě jsou na cestě. - Na co koukáš?
Na polskej film o cestě upíra imigranta, kterej najde lásku tam, kde by to nečekal.
To zní děsně zajímavě.
Co se děje?
Proč se to… Co?
Proč se ta vrata… Co to…?
To je dost.
Tleskám vaší nestydatý neohleduplnosti.
Vidím, že jste se oddávali neřestem. Je to poznat.
Do tebe bych to neřekl, Claudionore.
Já přišel podle domluvy.
Měli jsme točit upoutávky. Měli jste přijít dřív.
Radši je natoč sám.
Jsi přece hvězda pořadu.
Zvládneš to sám.
Jo, jsem hvězda. Narvaný stadion skandoval moje jméno.
Ještě v dobách, kdy televize nevysílaly obraz.
Jo, jsem hvězda, ale pořad uvádíme společně.
Už takhle dělám všechno, tak mě nekritizujte.
- Dejte mi pokoj. - Ty nás peskuješ?
To je psychická šikana.
- Nelísej se tak. - Můžeme tě žalovat.
Co to plácáš?
Poznám, že máte něco za lubem.
Sálá z vás špatná energie, vy pijavice.
Jdete mi po krku, ale to máte marný.
- Chci jen rovný podmínky. - Fernandinho.
- Co chceš? - Pojďte sem.
Taky mě zažaluješ? Moment.
Ještě jsme neskončili. To se mi snad zdá.
- Co chceš? - Podívejte se na displej.
Co mi provádíš s mobilem?
Jejdamane.
Aha.
Tak si říkám, že jste měli pravdu.
Občas to přeženu.
Lidi potřebují hranice. Nemám pravdu?
Pomůžeme ti s pořadem.
Jo, pojď točit.
To nejde. Ten mobil mele z posledního.
Nemel, nikdo tu neumírá.
- Radši jděte domů. - Jo.
- Odpočiňte si. Bude to tak lepší. - Jo.
Popovídej si s Robervalem, tvým sousedem duchem.
- Duchové neexistujou. - Jasně, že ne.
Věnuj se ženě. Stýská se jí. Přitul se k ní.
- Jděte už. - Tak jo.
Odpočiňte si.
Výborně. Potřebujete se vyspat.
- Jsem posranej strachy. - Já taky.
To bylo něco.
- Hele, radši ten pořad stopneme. - Souhlas.
Domluveno. A taky zamkneme vrata a zavaříme je.
- Ať sem nikdo nevleze. - Jdu na to.
Jedu domů!
Fernandinho?
Co to sakra…? Ty jsi netopýr?
Nejsem. Je ti dobře?
No jo. Zato tobě asi ne.
Co tu děláš, zlato?
Žiju tady.
Nezapomněl jsi na něco?
Dneska to nepůjde. Jsem vynervovanej.
Promiň. Dneska na to nemám.
To jsem nemyslela. Přečti si ten dopis.
Dopis?
Slyšení s Michele!
Zdravím.
Homero. Jak se vede?
Omlouvám se za zpoždění.
Mám strašnej den.
Nic se neděje.
Tvoje bývalá tu čeká už přes hodinu.
Opatrně na ni.
Budu se snažit. Všechno je v pohodě, ne? Já to zvládnu.
- Dovolíš? - Jasně.
Kohopak to čerti nesou?
Ahoj, Michele. Jak se máš?
Skvěle, Fernandinho.
Vrátila ses do klubu, když jsem odešel?
Samozřejmě… ti do toho nic není.
Fernando, četl jsem spis.
Mluvil jsem s Micheliným právníkem.
Oba jsme názoru, že bychom se měli dohodnout.
- Souhlasím. - Já ne.
Měli bychom to nechat na jindy.
- Můžeme? - Ne!
Michele, vzala jsi mi všechno. Nemám ti už co dát.
Nesouhlasím.
Pořád je co brát.
- Hele! - Poslouchej.
V takových případech je nejlepší
pokusit se dobrat dohody bez třetí strany.
Což jsem já.
Pamatuj, že všechno se dá a musí probrat.
Klid. Nechám vás o samotě.
Ani náhodou! Ne, zůstaň tady.
Nikam nechoď.
- Proč? - Protože…
Moje bývalá je krvežíznivá upírka.
Fernando, to říká každý exmanžel.
Myslím to vážně. Podívej na ty její tesáky.
- Je to upírka. - Fernando…
Neber ji jako nepřítele, ale jako někoho, koho jsi miloval.
- Nemá zlé úmysly. - Ale má. Tak už se podívej.
Ježíši!
Fernando, buď dospělej.
Tentokrát tě nenechám utéct.
Zamykám dveře.
Ne! Pro lásku boží!
Homero! Nechoď!
No tak, vrať se!
Neunáhluj se, Michele.
Dneska tu byl klid.
Homero, otevři, prosím tě!
Homero! Nech mě!
Hezky si promluvte.
Komunikace je základ.
Ne! Uklidni se, Michele!
Bože můj!
Michele!
Budu platit vyšší alimenty!
- Myslíš to vážně? - Jo!
Výborně, kamaráde.
Někde ustup.
Taky chci tvůj dům na pláži.
To není fér. Ten jsem koupil po rozvodu!
Tak jo, máš ho mít!
A chci nový auto.
A zverimex.
Byt napsanej na dceru.
- Sakra! - A to tě šetřím.
Jo, šetřím.
Chci všechno, co máš. Všechno!
Všechno!
A chci spravedlnost!
Chceš spravedlnost? Tumáš!
Zvedni to, Carol! Sakra práce!
Zvedni to!
Čau, tati. Jak je?
Zlato, kde jsi?
U mámy, jak jsi říkal.
Ne, okamžitě odtud zmiz!
Proč?
Strýčku Gregu!
Zlato?
Haló, Carol?
Carol, zlato.
Co tady děláš?
Tomu neuvěříš.
Potkal jsem tvou mámu v klubu a skamarádili jsme se.
- To nemyslíš vážně. - Myslím.
Pojď dál. Promluvíme si o tom.
To nejde. Mám sraz s tátou.
Už takhle jdu pozdě.
Říkal jsem ti, že pořádáme párty? Halloweenský ples.
- Zůstaň a pomoz nám. - Nemůžu. Musím jít.
Pojď dovnitř.
Dělej, Carol! Pospěš!
Naskoč, zlato!
Rychle do auta! Dělej!
- Super. - Jeď, tati!
- Jsi v pohodě? Neudělal ti nic? - Dobrý, tati.
Co máma?
Je to s ní špatný.
Ale já to napravím.
Věř mi. Slibuju.
A chci ti něco říct.
Měla jsi pravdu. Byl jsem hlupák.
Neposlechl jsem tě a teď se to šíří.
Musíme spojit síly a…
Zachránit rodinu?
Ne, zlato.
Udělat, co je třeba.
Jsi mnohem lepší než já.
Jsi nejlepší táta na světě.
- Mám tě rád. - Já tebe taky.
Akorát nevím, kde začít.
Potřebujeme plán.
Poradíme se s Amebou. Greg říkal něco o párty.
O jaký párty?
Je to ples.
Ples upírů.
Šéfe, můžete zkontrolovat, jestli všechno sedí?
Vypadá to na slušnou párty.
Úžasná produkce.
Co slavíte? Promoci? Šestnáctiny?
Pardon.
Pohřeb, co?
Jasně, to je nepříjemný.
Život je… Ježíši, další.
Sakra.
To naštve, šéfe.
Je chladno, co? Mám husinu.
Je pěkná kosa.
Hele! Carol měla pravdu.
Upíři chystají párty. A mají dobrej důvod.
Do Brazílie přijel mocný rumunský obchodník Ullah Drax.
Všichni ho podezírají, že je skutečný hrabě Drákula.
Podezírají? Ullaha Draxe?
Samozřejmě, že je hrabě Drákula.
To je jasný.
Nám to možná jasný je, ale lidi to nechápou.
Ale je alfa upír!
Když zabijeme Ullaha Draxe, ostatní se vrátí do normálu.
Zachráníme Grega!
- Kdo říká, že chci? - A co máma?
Nech si ty těžký otázky.
Chicão a Claudionor.
A všichni ostatní.
Máte pravdu. Pardon, byla to náročná noc.
Nechci už upíry ani vidět. Upřímně…
Kristepane! Nekousej, tatínek tě má rád!
- Kousni Amebu! Není z rodiny. - Drž se dál!
Zase nepřeháněj, zlato.
Je tak rozkošná!
- Řekni to mým trenclím. - To nebylo třeba.
Na co ten kostým?
Na Halloween, americký svátek, co děti zbožňujou.
Radši bych, kdyby šla za Curupiru, národního hrdinu a bytost světla.
Ale trvala na upírce. Běž se převléct. Párty je až zítra.
- Nechci! - Máš veganský make-up.
Zítra?
Plán je následující.
Zlato, jak se jmenuje
ten tvůj koníček? Coldplay?
- Cosplay. - Jasně.
Můžeš nás převléknout za upíry.
Jo, to by šlo.
Zítra večer se převlékneme za upíry.
Vanesse to nebude podezřelý, protože je Halloween.
Mezitím dáme dohromady vybavení.
Já naostřím kůly.
Amebo, ty sežeň zbytek.
- Jakej zbytek? - Zbytek.
Šípy, krucifix a svěcenou vodu.
SOUPRAVA NA ZABÍJENÍ UPÍRŮ
BONUS! VYŘEZÁVANÝ KRUCIFIX
DORUČENÍ TENTÝŽ DEN KOUPIT HNED
Všechno odneseš do kostela.
Potřebujeme kněze,
aby všemu požehnal.
Pak počkáme na západ slunce
a sejdeme se
tady.
U nás v obýváku.
- Fernandinho, nakreslil jste celej dům. - Sklapni. Ty umíš kreslit?
Trvalo mi to věčnost. Vyplácal jsem dvě propisky.
Budeme se tu poflakovat jako normálně na Halloween.
„Halloween je super!“
Zaparkuju daleko od domu.
Geniální.
Teď mluvím já!
Pak se přesuneme
k domu Michele.
- Až tam dorazíme… - Zabijeme Draxe!
Sklapni. To jsem měl říct já.
Zabijeme…
Ullaha Draxe.
- Jo! - Ty seš takovej exot.
- Ahoj, tati. - Ahoj, zlato.
Prozradila naše přestrojení.
Parádní kostýmy. Vypadáš skvěle, zlato.
Vlastní výroba, zlato.
- Vypadáš úplně jako Hebe. - To ne…
Ty nejdeš?
Ne, půjdu s nima. Nemůžu je nechat bez dozoru.
Znáš puberťáky.
- Dobře. - Tak zatím.
- Chceme veganský sladkosti. - Vypadám jak Hebe?
Pohni, tati!
Ten kostým se mi zařezává do zadku.
Podívejte na něj!
Hustý, kámo!
Pane, jste krásná baletka.
Ne, nemám být…
- Jste děsivej. - Nářez.
Zlato, horší kostým jsi pro mě nenašla?
Neremcej furt.
Amebo, máš všechno?
Jasně. Balónky se svěcenou vodou, šípy, krucifix a kůly.
- Dobře. - A kuši?
Jejda.
Znáš většího hlupáka?
Ale ale.
Krásný večer na skleničku červeného.
Poklábosíte s kolegy…
Nechce se vám?
Je všechno posvěcený?
Jo, všechno.
Seber to. Dělej.
Nekřižuj se. Prozradíš nás.
- Nešlapej mi na plášť. - Jasně.
Vyhýbejte se těm, co známe.
Sakra! Co to máma provedla s domem?
To snad není možný!
Krásnej účes!
- To bylo o chlup. - Vím, nepoznala tě.
To člověka poznamená. Tatínek ti zaplatí terapii.
Musíme najít velkýho šéfa.
- Nikde ho nevidím. - Já taky ne.
- Já jo. - Kdo je to?
Ne „kdo“, ale „co“.
Můj míč s Pelého podpisem.
Ten se mnou půjde domů.
Na tohle teď nemáme čas.
Má pro mě obrovskou cenu.
Je z doby, kdy hrál za Vasco.
Carol má pravdu.
Nerozumím ti ani slovo.
Carol má pravdu. Na míč nemáme čas.
No tak, posloucháš se vůbec?
Co teď?
Měli bychom se rozdělit.
Jo. Dobrej nápad, zlato.
Čemu na „rozdělit se“ jsi nerozuměl?
Zdravím. Dobrý večer.
Pardon, ale nemám drobný.
Sakra.
To bude cysta. V nemocnici vám ji vyříznou.
Ptal se, jestli si dáš krev.
Aha, rozumím.
- Jakou máte? Červenou? - Jo.
- Krev je vždycky červená. - Zajímavé.
Tentokrát budu muset odmítnout. Držím přísnou dietu.
Mám problémy se žlučníkem.
Ještě jsem neviděl, aby upír odmítl krev.
Já jen…
Máme publikum.
No dobrá, dieta počká do pondělí. O nic nejde.
- Vezmu… - Pij.
Vždyť se chystám.
Co je to za typ? AB pozitivní?
Je zdrclá. Když se podíváte zblízka, je sražená.
- Ale nevadí. - Pij.
Jasně, chystám se.
Ten typ…
Dobrota.
Naprostá lahůdka. Delikatesa.
Cítím lehké tóny hemoglobinu.
Rozhodně.
A cholesterolový ocas.
Prvotřídní jakost.
Ale zůstanu u jedné sklenky.
Kdo ví, co by se mohlo stát.
Proletělo to mnou. Dlouho jsem si nepřihnul.
Vždycky, když se to stane, musím…
Omluvte mě.
Měl byste s tím k doktorovi. Promiňte, pane Mluvko.
Dobrý večer. Jak se daří?
Zdravím. Vy jsi mi ale dlouhán.
Ahoj, Karkulko.
Kampak, fešáku?
Jen jsem procházel…
- Jak se máte? - Dobře.
- Hezkej vohoz. - Jsem rád, že se vám líbí.
Koupil jsem ho v obchodě v Transylvánii.
Transylvánii miluju.
- Pocházím odtud. - Vážně?
Do háje, točím se.
Úchyle!
To byla pecka.
Hrajou dobře.
To je moje gusto.
Je tvůj šťastnej den.
Nahnu se a ocucám ti krk.
- Cucat. - Cucat krk.
Rozjedeme párty v mojí rakvi.
Čeká se sklenkou v ruce.
Sluší jí to a těší se na krev.
Dobrota!
Upí, upí, upír.
- No tak. - Už se těší na párty.
Je tvůj šťastnej den.
Ticho, prosím.
- Můj host vám chce něco říct. - Děkuju, má královno.
Přátelé, prosím o chvilku pozornosti.
Dnešek je výjimečným dnem.
Slavíme na počest příchodu našeho velkého vůdce.
Ullaha Draxe,
známějšího jako hrabě Drákula!
Hele.
Mí poddaní.
Přátelé.
Má armádo.
Tohle je pro nás všechny zásadní okamžik.
Země severu, kde jsou noci chladné,
už byly dobyty.
Patří nám půl světa.
Ale slunné jižní země,
kde je teplo…
Zde se teprve prosazujeme.
Pořád máme hodně práce.
Stojíte na pouhém
začátku nové civilizace,
nové rasy!
Musíme si být vědomi, že nás obklopuje spousta nepřátel.
Každý z nás může být napaden
nebo i zabit smrtelníkem.
Ale ujišťuji vás, že dokud budu naživu já,
tak vy všichni taky.
- Gregu? - Tady, můj pane.
V téhle expanzi jsi sehrál zásadní roli.
Bez tebe bychom tu dnes nestáli.
Děkuji, můj pane.
Odvedl jsi chválihodnou práci.
Mám pro tebe překvapení.
Vím, že by ses nikdy nepřiměl přeměnit svou sestru a neteř.
Pardon.
To je super!
Ale nedopustím, aby sis užíval věčného života bez nich.
Hrozně se tu práší.
Párty s roztoči. Nevzala jsem si antihistaminika.
Brácho! Tvůj šéf trval na tom, abychom přišly.
Stojí přímo za mnou. Jsem vdaná.
Jejda. Je fakt blízko.
Úžasná produkce. Vypadá to na povedenou párty!
Počkat. To je Michele? Vypadá jinak.
Co dělá ten přežvýkavec v mým domě?
A je to tady.
Ta vybledlá mrcha. Je bledá závistí.
Nechala sis udělat výplně? Ksicht samej kráter.
Nevypadám líp?
Připijme si…
na dobytí nového kontinentu!
Ať žije Drax!
- Holčičko moje. - Vím, co to je. Problémy se zažíváním.
Maso leží v žaludku osm hodin.
- Takhle to dopadá. - V žaludku budeme my.
- Vanesso! - Fernando, co tu děláš?
Zachraňuju svět před invazí upírů!
- Zase ty pohádky? - Není to pohádka.
Radši vypadneme.
Co jste zač?
- Co se děje, Amebo? - Já nevím.
- Co se děje? - To se právě ptám.
- Strýčku Gregu! - Brácho!
Co se to tu děje?
Vanesso!
Zůstaň, Vanesso.
Nenechte naše hosty odejít.
Nebo bych měl říct…
náš hlavní chod?
Vůbec se mi nelíbíte.
Tahle hra není pro mě.
Není to hra.
Pomoc.
Tudy.
Amebo?
Můj krucifix nefunguje. Je vadnej.
Máme svěcenou vodu. Slyšíte?
A je mokrá!
- Voda je mokrá? Co to meleš? - Jenom blábolím.
- Přiveďte mi je. - Jo?
To není svěcená voda. Cítil bych ji z dálky.
To se uvidí. Chcípněte!
- Chcípni! - Chcípni!
Chcípni!
- Chcípni! - Chcípni!
- Chcípni, hajzle! - Amebo, proč neumírají?
- Mělo je to zabít. - Jo, mělo.
- Tak co je? - Já nevím!
Chopte se těch idiotů.
Utíkej, Amebo!
Dělej, tati!
- Drž ty dveře, Vanesso! - Pomoz mi!
- Dej mi něco na mlácení! - Přetáhni je!
Co se děje, Fernandinho?
- Ty to pořád nechápeš? - Ne.
- Táta měl pravdu. Strýček Greg je upír. - Super!
Greg je vegan! Nepil by krev.
Žádnej vegan, Vanesso! Bratr je zlej netvor!
Krvežíznivej upír je to!
Přestaň se ho zastávat!
Proboha!
Celou dobu mi lhal. Pomoz mi!
- Panebože, drž to. - Tati, musíme se odsud dostat.
Ty dveře dlouho nevydrží.
Co máme dělat, když nemáme zbraně?
- Ale máme. - Kde?
Ty nefungujou, hochu!
- Nechals je posvětit? - Jo, v kostele.
- V kterým? - To je fuk. Všechny jsou stejný.
Nejsou. Musí to být kostel katolický apoštolský církve.
- S knězem. - Aha.
- Je potřeba kněz? - Jo!
Tak kde jsi byl?
V krásným kostele. Vypadal jako obchoďák. „Bůh je velký“.
Že jsi nešel do „Bůh je velký“?
To je Oliveirův kostel. Hráli jsme spolu.
Původně jsem šel jinam, ale měli zavřeno.
- Jsi k ničemu. Ať si tě sežerou. - Pardon!
Na omluvy ti kašlu. Polez sem.
- Bože! - Na tohle není čas. Musíme pryč.
- Není kudy utéct! - Mám nápad.
Kniha říká, že pokud šípy a voda nejsou posvěcený,
můžou být potřený krví panny.
Problém vyřešen!
- Pojď, Carol. Dej sem ruku. - Zachráníme svět.
Dej mi ruku. Vím, že nemáš ráda krev.
- Dělej, Carol! - Na to teď není čas.
- Dej mi ruku. - Už nejsem panna.
Uklidni se, Fernandinho!
Ježíši Kriste!
Budu zvracet.
- Bylo to s tebou. - Ne!
- Ale bylo. - Nic jsme spolu neměli.
Poslouchejte mě.
Já jsem panic.
- Páni. - Fakt?
Řekl, že… Bože, jsi panic!
- Lhal jsi mi. - Myslíš, že můžeš lhát jenom ty?
- To je fuk. Můžeme použít moji krev. - Dobře.
- Najdi žílu. - Pitomče!
Musí to být holka!
- Klučičí krev nezabere. - Pravda.
Přiznal jsem se zbytečně.
Prozradil ses zbytečně a já to rozhlásím.
- Opatrně, zlato. - Umřeme tady!
- Amebo! - Umřeme!
Všichni se obejmeme. Až na Amebu.
- Počkat! - Co?
Je mezi náma panna.
Monica!
Já myslela, že jsem Lev.
Ani slovo.
Drž dveře!
- Snažím se! - Drž je!
Můj pane, já…
Omlouvám se za to pozdvižení.
Není třeba, Gregu.
Aspoň jsme se trochu pobavili.
Brzy budou mrtví.
- Ale jsou moje rodina. - Bývalá.
Teď jsme tvá rodina my,
Gregorie.
- Bolí to, zlato? - Ne, vůbec.
- Mám odvážnou holčičku. - To jo.
Tak pozor! Všichni za mě! Amebo, kůly.
- Jdeme! - Jo!
- Jdeme! - Dělej, Amebo!
- Jdeme! - Opatrně!
Držte se za mnou. Amebo, otevři.
Teď už mě nikdo nezastaví.
Kliďte se, přísavky!
- Pospěš! - Vždyť jo.
Dělej, zlato.
Rychle!
- Pohni, tati! - Chvátej!
Proboha!
Amebo!
Prosím!
- Carol! - Běž!
- Jsi v pohodě? - Jo.
- Opatrně. - Krucinál!
- Pojďte. - Běž.
Až budeš venku, utíkej!
Zlato, ochraňuj naši holčičku. Ameba a já se o to postaráme.
- Dobře to dopadne. - Fajn.
- Jsi skvělej. - Myslíš?
- Lepší než tvůj bratr? - Mnohem lepší.
Opatruj se. Opatrně, Amebo!
Opatrně, běž. No tak, Amebo.
- Gregu? - Chyběl jsem ti?
Ne, Gregu!
Zatáhl jsi do toho Vanessu.
Nic jí nehrozilo, idiote!
- Počkej. - Poběž, mami!
Zpomalte! Máma má podpatky!
- Co si půjčit tu dodávku? - Nastupte.
Nastup!
Nastup a zavři dveře, Carol!
- Kde jsou klíčky? - Dělej, Vanesso!
Rychle!
- Kdo to je? - Moje máma!
- Nikdy jsem ji neměla ráda. - Věděla to.
Přivedl jsi sem všechny ty upíry!
Co na tobě sestra vidí?
Švagry si nevybíráme.
- Ale můžeme se jich zbavit. - Jsme rodina!
Ne, švagr není příbuznej!
- Fernandinho! - Uteč, Amebo!
Fakt fandí Vascu.
Za Vasco!
- Jeď, mami! - Nemám klíčky!
Nastartuj!
Jak, když nemám klíčky?
Tak spoj dráty!
Neodpuzuje nás kříž.
Ale tvá víra.
Jenže taková víra
nemusí vždy stačit.
Jen nekecej. Ten kříž ti nahání hrůzu.
Pravda, ale nepotřebuju se k tobě
ani nikomu jinému přiblížit, abych tě zabil.
Viděls to?
Je to upír nebo Jedi? Ty vole!
Kam šla?
Koukejte, kdo je tu.
Nechápete to.
Nemůžete nás porazit.
Dobudeme jižní země. Je to jen otázka času.
A mám to spočítaný.
Zabít tě bude lahůdka.
Proměnil se v netopýra. Bože můj.
Ty bláho!
Amebo!
U všech svatých!
Míč je na tvé straně, Fernandinho!
Spolkl jsem upíra!
Spolkl jsem upíra. Fuj!
Myslím, že to byl jeho zadek.
Teda, to byl váš životní gól!
Za Vasco, Amebo! Jo!
Fernandinho, kde to jsem?
Homero!
Zase normální?
Pojď, zlatíčko.
Opatrně. Drž se u mě.
Pusťte mě ven!
Pusťte mě!
- Kdo mě sem zavřel? - Opatrně, Carol!
Co se to děje?
- Dokázali to. - Díkybohu.
Jsem ráda, že jsi zpátky!
Kde jsem byla?
Jak jsem se tu vzal?
To je na dlouhý vyprávění. Řeknu ti to pak.
Zastavím se za tebou v práci, dobře?
Už jdi. Je to tudy.
- Hochu… - Fernando?
Stůj!
Ahoj. Proboha.
- Ježíši, Fernandinho. - Co?
- Co tu děláš? - Co já tu…
Vlastně…
- Kde to vůbec jsme? - Ty jsi…
- Co? - Jsi v pohodě? Podívej se na ten kříž.
- Hezkej. - Ty jsi…
Je ti dobře? Vrátil ses do normálu?
Je mi nějak divně. Chyběl jsi mi.
Nekecám. Víš, že tě mám rád, že máš místo v mým srdci.
Pořád stejně otravnej.
Vážně. Jsi jako brácha, kterýho jsem nikdy neměl.
- Tlačíš na pilu. - Můžu u vás pár dní zůstat?
Ten si mi snad zdá. Proč by nemohl do hotelu?
- Díkybohu, že jste celí. - Nic mi není, zlato.
- Strýčku Gregu! - Ahoj!
Jsem ráda, že jsi zpátky!
Hele, je ze mě zabiják upírů!
Zabil jsem upíra! Pamatujte si to!
Fernandinho, klid.
- Jsem ti vděčná. - Dobře.
Dej mi pusu. Nebo radši ne.
- Můj hrdino! - Vypadám jako pudl.
Rád vás vidím. Nevím proč, ale stýskalo se mi.
- Votrapo. - Rodina je to hlavní.
- Promluvíme si. - Strýčku Gregu!
Kdo mi natahal do baráku ty kýče?
Ty, mami.
A kdo mi vysklil okno?
To jsem byl já. Zachraňoval jsem svět…
Nemusím nic vysvětlovat.
Víte, co mi chybí nejvíc?
- Co? - Ze všeho nejvíc.
- Rodinnej sendvič! - Ale ne!
Co jsem vám říkal!
- Sakra! - To lechtá!
Nelechtej mě!
Bože!
Tak to je pro dnešek vše.
Ale než se rozloučíme, chceš našim divákům něco říct?
Zica si rádi poslechnou.
Fernandinho, bylo to skvělé.
Rád bych využil této příležitosti a řekl něco důležitého.
Obvinili tě, že jsi zahodil ten zápas a schválně minul branku.
- Takový věci se stávají. - No jo.
Sledoval jsem tvou kariéru. Vím, že jsi dobrej chlap.
Spousta lidí tvrdí, že jsi zápas zahodil
a netrefil snadný gól, ale není to tak.
Já ti věřím.
Nikdy bys nás nebodl do zad, jak se říká.
Jen tak dál, chlape.
Chtěl jsem světu říct, co si o tobě myslím.
Zico…
Nemáš tušení, čím jsem si prošel.
Tohle jsem potřeboval.
Říkají, že jsem zrádce.
- Ale nejsem. - Ne, nejsi.
Přestaň nahrávat!
Byl to úžasnej rozhovor.
- Vypadáš strašně, když brečíš. - Jo, ty uplakánku.
Nikdo se tě neptal.
Pardon, pane Fernando.
Na co ty formality?
Carol to chtěla.
Pozor, pálí.
- Koukejte, co máme. - To je maso?
Jo, dneska výjimečně.
Zasloužíš si to.
- Pojď sem. - Nech toho.
Jednou to vyjít musí.
To tričko ti moc sluší.
Nemohla jsem najít to s Ravengorokim.
Fakt? Kam se asi tak podělo?
Vítej do rodiny.
- Nebuď trapnej. - Díky.
No tak. Dneska meješ nádobí ty, mladej.
Zlato, můžeš otevřít?
Už běžím.
- Zdravím. - Můj tchán!
Taková doba.
Můžu u vás na pár dní zůstat? Jak se má moje Vanesska?
Jste jak rodina bezďáků.
Má se fajn.
Co to sakra je?
Počasí v Riu mi moc nesvědčí.
Je tu děsná zima!
Pojď dál. Buď tu jako doma.
Dovolíš?
Přijel tvůj táta, Vanesso!
Táta? To je ale překvapení!
Jo, super.
Překlad titulků: Michael Novotný