Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- ערפד במשפחה -‬
‫אנחנו בשידור? אנחנו בשידור.‬ ‫שלום, חברים יקרים!‬
‫ברוכים הבאים לפודקאסט הנצפה ביותר בברזיל.‬
‫אני פרננדיניו טרמונטינה,‬ ‫ואתם צופים ב"שלך, פרננדיניו, בעט"!‬
‫- שלך, פרננדיניו, בעט -‬
‫היי, אמבה.‬
‫הדלת של החניה נפתחת.‬ ‫-סליחה, פרננדיניו.‬
‫אמבה, מה נסגר?‬ ‫-תשים לב!‬
‫בואו נמשיך.‬
‫שלחתם לנו שאלות, נכון, אמבה? תן לי שאלה.‬
‫כבר יש לנו שאלה.‬
‫שאלה מבטיסטה.‬ ‫-בטיסטה.‬
‫"קלאודיונור, קרה פעם‬ ‫שפספסת גול או מכרת משחק,‬
‫"כמו שפרננדיניו עשה?"‬
‫אני רוצה להבהיר‬
‫שלא מכרתי משחק אף פעם בחיים.‬
‫יתוש נכנס לי לאף בדיוק כשבעטתי בכדור.‬
‫נכון, זה היה הגמר,‬ ‫והפסדנו את התואר. זה באמת קרה.‬
‫אמבה, תריץ את הסרט, בוא נראה להם.‬
‫עוד פעם?‬ ‫-זאת התוכנית שלי.‬
‫כשתהיה לך תוכנית משלך, תראה מה שבא לך.‬
‫בבקשה, אמבה. הנה הרגע שבו קיבלתי את הכדור.‬
‫אתה מוכשר.‬ ‫-יפה.‬
‫שליטה בכדור.‬
‫המהירות שלי הייתה מדהימה.‬
‫רצתי ושלטתי בכדור.‬
‫עברתי את השוער.‬
‫הייתי לבד מול השער. תכף אני בועט.‬
‫הוא בועט ו…‬
‫נעבור להילוך איטי כדי לראות יותר טוב.‬
‫זה בדיוק הרגע שבו היתוש נכנס לאף שלי.‬
‫בעטתי החוצה.‬ ‫-אני לא יכול להסתכל.‬
‫זאת ההוכחה לכך שמעולם‬ ‫לא בגדתי בוואשקו שלי. מעולם!‬
‫פרננדיניו, בחייך.‬
‫בעונה שאחר כך, שיחקת בפלמנגו, גבר.‬
‫אמבה, השאלה הבאה, בבקשה.‬
‫נתראה הפעם הבאה, פרננדיניו.‬ ‫-פה בחוץ תקרא לי מר פרננדו.‬
‫טעות שלי, פרננדינ… מר פרננדו.‬
‫ניימאר לא בא, מותק?‬
‫את מאמינה ששיקאו אפילו לא הזמין אותו?‬
‫הבטחת לבת שלנו שניימאר יבוא!‬
‫אני יודע.‬
‫כולם מחכים, אהובי.‬ ‫-אני יודע. אני ממש מצטער.‬
‫היא גם ככה כועסת בגלל שאין טראפלס בננה.‬
‫היא לא תזכור את זה.‬ ‫-היא מדברת רק על זה כל השבוע.‬
‫ילדים שוכחים…‬ ‫-ניימאר לא בא?‬
‫רציתי להעלות לטיקטוק סרטון איתו!‬
‫תעלי סרטון עם אבא!‬ ‫גם אבא שחקן כדורגל מפורסם.‬
‫אבא, אתה כבר לא מפורסם. אתה לא שווה.‬
‫אהבה של בת היא דבר יפהפה.‬
‫לך, תטפל בשנייה. אני אטפל בה.‬ ‫-בסדר.‬
‫תני לי רק לצחצח שיניים.‬
‫היי, מתוקה.‬
‫הכול בסדר?‬
‫כן?‬
‫תקשיבי, בחוץ כבר כמעט חושך.‬
‫מחכים לך למטה במסיבה.‬
‫את לא מקשיבה לי, מה?‬
‫ככה תעני לי לכל מה שאגיד?‬
‫קרול, בחייך. אני מדבר איתך.‬
‫רדי למטה לרגע.‬
‫די, אני לא רוצה.‬ ‫אני לא אוהבת מסיבות של ילדים.‬
‫במיוחד לא כשיש טראפלס שושו.‬ ‫-זה מגעיל.‬
‫תודה על האזהרה.‬
‫תקשיבי, מתי תורידי‬ ‫מהקיר את הפוסטר של השטן?‬
‫כבר אמרתי לך, זה לא השטן.‬
‫אני מתגעגע לפוסטר של דורה החוקרת.‬
‫זה שנתתי לך.‬ ‫-זה היה לפני עשר שנים.‬
‫כל דבר עדיף על שד עם קרניים.‬ ‫הוא עושה אווירה אפלה.‬
‫אפשר להרגיש אותו תוך רגע…‬ ‫-אבא.‬
‫זה רוונגורוקי, דמות מהאנימה‬ ‫של האיו מוקושה. הוא מהטובים.‬
‫בחייך, מתוקה. רדי למטה לחמש דקות.‬
‫טוב, טוב. אני אחשוב על זה.‬
‫"טוב. אני אחשוב על זה."‬
‫אני אהיה למטה, טוב?‬
‫הוא כל כך שלילי, שהצד הזה חם.‬ ‫אני מרגיש כאילו יש לי חום גבוה.‬
‫אני אחכה לך.‬
‫אל תשחקו עם זה, ילדים!‬
‫עבדתי בשביל זה קשה. זה לא תוף. מספיק, טוב?‬
‫תעזבו את הדברים שלי בשקט.‬
‫אלה דברים שלי.‬ ‫-מותק!‬
‫כן, מותק.‬ ‫-קרול לא תרד בשביל השיר?‬
‫ביקשתי ממנה.‬
‫מתישהו איבדתי את הקשר עם הבת שלי.‬
‫אני לא יודע איפה טעיתי.‬
‫בוא, בוא, שרים "היום יום הולדת".‬
‫יש מישהו בדלת.‬ ‫-אז תפתח. אני חותכת את העוגה.‬
‫זה לא הזמן להגיע למסיבה של ילדה.‬
‫כבר חושך.‬ ‫אנשים עושים הכול בשביל לאכול בחינם.‬
‫שערורייה.‬
‫איזו אנרגיה רעה.‬
‫וואו, הגיע לפה…‬
‫מוזר.‬
‫ערב טוב.‬
‫אתה לא מזהה אותי?‬
‫באמת…‬
‫באמת שלא. סליחה.‬
‫זה אני, גיס!‬
‫גרגוריו!‬ ‫-זה אני, גבר.‬
‫המון זמן!‬ ‫-אנחנו מתנשקים עכשיו?‬
‫הכול בסדר, הכול טוב.‬
‫לא תזמין אותי להיכנס?‬
‫מה? כן, בטח.‬
‫תיכנס, גרגוריו.‬
‫יופי. בסדר.‬
‫לא היינו חייבים להתנשק.‬
‫בואו נשיר.‬
‫בעוד רגע.‬ ‫-בסדר.‬
‫גרגוריו?‬
‫אחי!‬
‫וואו, לא ייאמן שאתה פה!‬
‫גם אני לא מאמין.‬ ‫-וואו!‬
‫השיר יכול לחכות.‬
‫תקשיבו, אנשים.‬
‫נחכה עם השיר. יש לנו אורח שבא מרחוק.‬
‫תרשו לי להציג בפניכם את גרגוריו, אחי הקטן.‬
‫אבל הוא יותר גבוה ממני.‬
‫זה גיסי, גרגוריו.‬
‫הוא נעלם לחמש שנים. לא שמענו ממנו מילה.‬
‫בטח יש לו הרבה סיפורים.‬
‫ואנחנו רוצים לשמוע את כולם.‬
‫ספר לי הכול.‬ ‫-דוד גרג?‬
‫היי, דוד!‬ ‫-קרול הקטנה!‬
‫התגעגעתי אליך!‬ ‫-היא כבר לא כל כך קטנה.‬
‫כמה גדלת!‬ ‫-היא עדיין קטנה.‬
‫כל הכבוד, גבר. היא ממש יפה!‬
‫תודה.‬ ‫-נקעתי משהו.‬
‫פרננדיניו, תעשה משהו.‬
‫תציע לו מים או משהו.‬ ‫-התיק שלי.‬
‫כן, תביא את התיק שלו.‬
‫גרג הוא אורח שלנו. נכון?‬
‫ספר לי הכול.‬ ‫-אני אביא את התיק.‬
‫איפה היית?‬ ‫-איזו קבלת פנים, ממש מסיבה.‬
‫אני אספר לכם הכול.‬ ‫-אתה נראה מעולה.‬
‫אלוהים אדירים!‬ ‫-מה קרה?‬
‫אתה סוחב שם גופה? התיק ממש כבד! רגע.‬
‫רגע.‬
‫פרננדיניו, בבקשה.‬ ‫-פרננדיניו.‬
‫אל תתבכיין.‬ ‫-נו, באמת.‬
‫נראה לי שיש לי בקע. משהו יצא מהמקום!‬
‫זה לא קשור לכוח.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫אני חייבת להירגע.‬
‫איביזה מדהימה.‬ ‫-כן.‬
‫תקלטתי בהמון מקומות.‬
‫זאת עבודה מעולה. עתיד מזהיר.‬
‫היא מגניבה, והכסף מעולה.‬
‫נחשו את מי פגשתי שם.‬
‫דייוויד גואטה. הוא מגניב.‬
‫אין מצב! אני מתה עליו. הצטלמת איתו?‬
‫לא, אין תמונות. אני שונא להצטלם.‬
‫כן? למה?‬
‫המשטרה רודפת אחריך? אתה פושע נמלט?‬
‫מה קרה לך? פרננדיניו.‬ ‫-מה?‬
‫אתה לא מצטלם אפילו בסלפי?‬
‫לא.‬ ‫-ככה.‬
‫לא, אפילו לא סלפי.‬ ‫הטלפון שלי עתיק. אין בו מצלמה.‬
‫זה קטע של סוחרי סמים.‬
‫פרננדיניו.‬
‫מה?‬ ‫-די. יש גבול לכל דבר.‬
‫אני צוחק. אני צוחק, גיס.‬
‫מספיק, פרננדיניו.‬
‫לא, באמת. הוא נעלם לחמש שנים.‬
‫בלי שום אזהרה, כאילו בלעה אותו האדמה.‬
‫לא שמענו ממנו כלום.‬
‫הוא שונא להצטלם, שונא‬ ‫רשתות חברתיות, יש לו טלפון פרה-היסטורי.‬
‫כמעט טלפון עם חוגה.‬
‫אתם מבינים?‬
‫מי עוד חושב שזה מוזר?‬ ‫-פרננדיניו.‬
‫אנחנו מנהלים שיחה נחמדה.‬
‫אתה מביך את כולם. כולם הקשיבו לשיחה.‬
‫ממש לא, אחותי. הוא צודק.‬
‫הוא צודק.‬ ‫-תודה.‬
‫אני מבקש סליחה.‬
‫נסעתי להרבה זמן, ולא התקשרתי אף פעם.‬
‫אבל זה מה שרציתי, לטייל בעולם.‬
‫רציתי להיות חופשי,‬ ‫בלי לתת דין וחשבון לאף אחד.‬
‫זאת החוויה שרציתי.‬
‫אני חולמת על דבר כזה.‬
‫זה גם החלום שלי.‬
‫ממתי זה החלום שלך?‬
‫תן לי לחלום, מותק. אפשר?‬
‫מה המדינה האהובה עליך?‬
‫רומניה, בוודאות.‬
‫מוזר מאוד.‬ ‫-רומניה. אני רוצה לבקר שם פעם.‬
‫אולי נטוס לרומניה, אבא?‬
‫בואי נישאר עם פארק השעשועים.‬
‫זה לא רחוק, יש כל מיני מתקנים…‬
‫רכבת הרים…‬
‫מי טס לרומניה?‬
‫יש בכלל חבילות תיירות לרומניה?‬ ‫"בקרו ברומניה!"‬
‫ראיתם פעם חולצה "אני לב רומניה"? אני לא.‬
‫ברומניה יש את הנופים‬ ‫הכי יפים שראיתי בחיים.‬
‫וגם את הברים הכי טובים.‬
‫ואני אגיד לכם עוד משהו.‬
‫הנשים שם יפות כמו הברזילאיות.‬
‫הוא כזה מקסים!‬
‫הוא תמיד היה כזה. אני מכירה אותו מהילדות.‬
‫הוא תמיד היה דון ז'ואן.‬
‫גם אני, גם אני הייתי דון ז'ואן.‬
‫הייתי…‬ ‫-לא.‬
‫אתה היית סתם אפס.‬
‫למה אחיך דון ז'ואן ואני סתם אפס?‬ ‫אני לא מבין.‬
‫רוצה משהו? אתה רעב?‬ ‫-זה שושו?‬
‫לא, זאת גבינה.‬ ‫-גבינה? אז אני אקח קצת.‬
‫זאת גבינת עזים?‬ ‫-טופו.‬
‫על מה דיברנו?‬
‫מה לעשות…‬ ‫-לא לבריכה!‬
‫אבל זה ממש מגעיל.‬
‫טופו?‬ ‫-טופו, אבל זה מצוין.‬
‫טופו זה נורא.‬ ‫-אני מת על טופו.‬
‫טעים מאוד.‬ ‫-כן.‬
‫כבר אמרתי לך שהטיול שינה את התזונה שלי?‬
‫לא.‬ ‫-אני טבעוני עכשיו.‬
‫אתה טבעוני?‬
‫כן. הבנתי שלבעלי חיים‬ ‫מגיע לחיות, בדיוק כמו לנו.‬
‫וואו…‬ ‫-אחי פשוט כל כך…‬
‫תעשו לי טובה! תמצוץ לי…‬
‫אני מזמין המבורגר. מי רוצה?‬
‫אני רוצה המבורגר!‬ ‫-די עם זה.‬
‫מדהים! אתה טבעוני!‬
‫מותק, סתם מתוך סקרנות,‬ ‫כמה זמן אחיך יהיה אצלנו?‬
‫תפסיק להציק לו, מותק.‬
‫נו, באמת. למה שאני אציק לו?‬
‫כי גרג טוב לב, גברי, הרפתקן וחתיך.‬
‫הוא הבקיע פעם שלושה שערים‬ ‫במשחק גמר מול אצטדיון מלא?‬
‫לא.‬ ‫-לא, הא?‬
‫גם אתה מדהים, מותק.‬ ‫-באמת?‬
‫אל תדאג. גרג יישאר פה רק יומיים או שלושה.‬
‫עד שהוא ימצא בית, דירה או סטודיו.‬
‫אנחנו לא עושים את זה.‬ ‫-רק סידרתי את השרוך.‬
‫אהובי, אתה אפילו לא תשים לב שהוא פה.‬
‫נראה לך?‬
‫היי!‬
‫היי, גיס, אתה לא יכול לקחת את המכונית.‬
‫מה זאת אומרת? המכונית שלי!‬
‫תודה!‬
‫ונסה, את יכולה לבקש בשבילי טרמפ?‬
‫החולצה קצת קטנה עליך, לא?‬
‫קדימה, אבא!‬
‫אני טוב בזה, נכון, מתוקה? מתוקה?‬
‫ערימה משפחתית!‬ ‫-ערימה משפחתית!‬
‫ערימה משפחתית עם כולם!‬
‫מה אתה מחפש פה?‬
‫הפחדת לי את הצורה.‬
‫אלוהים.‬
‫מי זה?‬
‫באמת, מישל.‬
‫זה אני. את רואה אותי.‬
‫כן, אני רואה אותך.‬
‫מה שלא ראיתי‬ ‫זה שדרוג במזונות של הבת שלנו.‬
‫איזה שדרוג, מישל? נו, באמת.‬
‫תגידי לקרול שאני פה.‬
‫תקשיב, בקרוב תקבל את המסמכים.‬
‫תתבייש, אתה מפגר בתשלום מזונות.‬
‫ממש פטפטנית, הא?‬
‫קודם כול, אני לא בפיגור.‬ ‫היא מנסה את זה בכל שנה.‬
‫עם כל הכבוד, #כבוד_למנקות,‬
‫#עיר_נקייה, #כל_עבודה_מכבדת,‬
‫זה לא עניינך.‬
‫פרננדיניו, תגיד את האמת.‬ ‫אתה מת לקבל אותי בחזרה.‬
‫אני מת לקבל בחזרה‬ ‫את הכדור עם החתימה של פלה.‬
‫לגמרי במקרה…‬ ‫-הוא לא שלך.‬
‫זה מה שאתה רוצה?‬
‫כן, זה. הכדור שלי…‬
‫תגדיל את המזונות, ואני אחזיר לך אותו.‬
‫הגדלתי כבר חמש פעמים!‬
‫אז תגדיל אותם עוד פעם.‬
‫בושה. זאת לא צורה להתנהג לאמא.‬
‫גברת, אולי תטאטאי את עצמך…‬
‫לצד השני.‬
‫מתוקה! יפיופה של אבא.‬ ‫-בוא ניסע, אבא.‬
‫כמה היא אוהבת אותי.‬
‫מחלה חדשה מבלבלת את הרופאים בריו דה ז'נרו.‬
‫מספר בני אדם, בעיקר נשים,‬
‫סובלים מתשישות, אנמיה ולחץ דם נמוך.‬
‫לוסי היא אחת מאותם אנשים.‬
‫הצעירה החלה להתנהג באופן משונה.‬
‫דיברנו עם קרובי משפחתה,‬ ‫שהעדיפו להישאר בעילום שם.‬
‫כולנו דואגים, את מבינה?‬
‫לוסי הייתה ילדה שמחה…‬ ‫-תעבירי ערוץ.‬
‫היי, אהובה.‬
‫היי, אהובי.‬ ‫-את ממש יפה.‬
‫תודה.‬ ‫-מה יש לארוחת ערב?‬
‫ארוחות טבעוניות קפואות.‬
‫מה?‬ ‫-לא, כלום. זה כל מה שיש?‬
‫הדברים האלה לא נמכרים טוב, והמקפיא מלא.‬
‫אם כל אחד יאכל‬ ‫שתיים-שלוש מנות, נגמור הכול בקרוב.‬
‫בסדר.‬
‫יודעת מה? בדיוק חשבתי על משהו.‬
‫השם "הולכים על זה" קצת גרוע.‬
‫לא נראה לי. זה היה רעיון של גרג.‬
‫אני אוהבת אותו.‬ ‫-אה, רעיון של גרג.‬
‫ואיפה אחיך?‬
‫ישן.‬
‫ונסה, בואי נחשוב ביחד.‬
‫אחיך רק אוכל וישן.‬
‫הוא ישן כל היום, הוא לא רואה את אור השמש.‬
‫נראה לי שהוא אלרגי לאור.‬ ‫הוא לא עוזר בשום דבר בבית.‬
‫פרננדיניו, שכח מגרג.‬ ‫אתה זה שלא עוזר בשום דבר.‬
‫בעצם, אתה תעשה כלים.‬
‫טוב? ביי.‬ ‫-אני לא רוצה לריב.‬
‫אני מתגעגע אלייך, אהובה.‬ ‫-גם אני.‬
‫בואי הנה.‬
‫מה אתה עושה, פרננדיניו?‬
‫בסך הכול עשיתי מה שעושים בסרטים.‬
‫לא, לא! זה לא סרט.‬ ‫זרקת את האוכל שלי על הרצפה?‬
‫תאסוף את זה.‬ ‫-אבל…‬
‫והיום אתה עושה כלים.‬
‫זה מגניב כש…‬ ‫-לא, זה לא.‬
‫זה ממש לא מגניב.‬ ‫-בסדר.‬
‫התעוררת!‬
‫וואו, איזה חתיך.‬
‫תודה.‬
‫הוא נראה טוב, לא?‬ ‫-נראה מעולה, נכון?‬
‫דוד גרג נראה טוב?‬
‫אני שמח. כל הבגדים האלה שלי.‬
‫הם שלך?‬ ‫-שלי.‬
‫הם במידה שלך?‬
‫היי!‬ ‫-לא.‬
‫היי.‬ ‫-הם ממש לא במידה שלך.‬
‫בטח שכן.‬ ‫-סליחה.‬
‫אני אחזיר לך אותם מכובסים ומגוהצים.‬ ‫-לא!‬
‫לא, אין צורך. הם כבר לא מתאימים לך.‬
‫כן, אני רוצה אותם בחזרה.‬
‫אבא, אל תהיה מעפן.‬ ‫-כן, אבא, באמת.‬
‫אל תגידו לי "באמת". גם התחתונים האלה שלי?‬
‫פרננדיניו, תירגע.‬ ‫-אני לא יכול להירגע.‬
‫אל תדאג, הכול בסדר.‬
‫דרך אגב, יש לי רעיון.‬
‫רעיון מצוין.‬ ‫-מה?‬
‫רציתי לעשות משהו.‬ ‫-מה רצית לעשות?‬
‫מה אתה רוצה לעשות?‬
‫ערימה משפחתית?‬
‫אני לא אוהב את זה.‬ ‫-ערימה משפחתית.‬
‫בטח שאתה אוהב!‬ ‫-מישהו עוד ייפצע.‬
‫ערימה משפחתית!‬
‫אל תדגדגו אותי!‬ ‫-ערימה משפחתית!‬
‫דגדוגים!‬
‫איי, זה כואב, זה כואב.‬
‫אוי, מותק.‬ ‫-אמרתי לכם שזה רעיון רע. זה כאב!‬
‫אל תגזים, פרננדיניו. זה קטע משפחתי.‬ ‫-אבא!‬
‫יורד לי דם.‬
‫מה קרה לך? אתה חולה או משהו?‬
‫הכול בסדר, חבר'ה.‬ ‫הכול טוב, אבל אני חייב ללכת.‬
‫הלילה קורא לי.‬
‫בטח.‬ ‫-כנראה שיש לך כסף ליציאות.‬
‫כן, אחותי נתנה לי.‬
‫את נותנת כסף לאחיך?‬
‫האוכל מוכן.‬
‫לא. תסבירי לי מה קורה פה.‬
‫הכסף שלי הולך לאח שלך? ככה זה?‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫אני מבין שהיגיינה זה לא הצד החזק שלו.‬
‫זאת לא הבחורה שראו בחדשות?‬
‫- טרנסילבניה -‬
‫פרננדיניו!‬
‫אהה…‬ ‫-טעית בחדר?‬
‫לא, ממש לא.‬
‫הרחתי ריח נורא.‬
‫את מריחה אותו? כמו בואש רטוב או כלב ים מת.‬
‫מסריח פה. תריחי טוב.‬
‫את לא מריחה את זה?‬ ‫-אני לא מריחה כלום.‬
‫את צריכה ללכת לרופא.‬
‫כל כך מסריח פה שהאף שלי כמעט נפל מהמקום.‬
‫הסתכלת על החדר הזה?‬
‫את לא חושבת שיש בו משהו קצת לא בסדר?‬
‫כן, כשאתה אומר את זה, יש פה משהו לא בסדר.‬
‫אתה. זה שאתה מחטט בדברים של אחרים.‬
‫פרננדיניו, אתה חייב להבין‬ ‫שלאחי יש גם צד אפל.‬
‫מה את אומרת.‬ ‫-הוא תמיד היה איש של לילה.‬
‫אל תשפוט. אתה אמור להפגין קצת סימפתיה.‬
‫אני לא שופט.‬ ‫-מותק.‬
‫צא החוצה!‬
‫תראי מה הוא עשה לבית שלי. אני אראה לך.‬
‫הוא צבע את החלונות בשחור‬ ‫ואטם אותם עם קרשים.‬
‫צא!‬
‫-את לא מריחה את זה? בסדר.‬
‫ממש מוזר שאת לא מריחה את זה.‬
‫פרננדיניו, מה קרה?‬ ‫-אבא!‬
‫מותק?‬ ‫-אבא, מה היה הרעש הזה?‬
‫אוי, לא.‬
‫יש עטלף… הגב שלי!‬
‫עטלף נכנס לבית. אני מנסה לתפוס אותו.‬
‫מה? יש פה עטלף?‬ ‫-כן.‬
‫זה הכול?‬ ‫-מה? כן, זה הכול.‬
‫אני אנסה לתפוס אותו.‬ ‫-אבל בזהירות. אל תהרוג אותו.‬
‫כמעט נהרגתי פה.‬
‫הם עוזרים לטבע.‬ ‫זה יצור חי שלא מזיק לאף אחד.‬
‫אני יכולה להישאר לראות את העטלף?‬
‫לא, אהובה, הוא עוזר לטבע, אבל הוא נושך.‬
‫תכף אני אנשוך מישהו.‬
‫איי, אלוהים.‬
‫איפה אתה, יצור מגעיל?‬
‫אוי, אלוהים!‬
‫אתה משחק איתי משחקים? מה נסגר איתך?‬
‫עכשיו אני אתפוס אותך!‬
‫אוי, בחיי…‬
‫לעזאזל.‬
‫מה נסגר?‬
‫אלוהים! מה קרה לך?‬
‫הפחדת אותי.‬
‫חזרת רק עכשיו?‬
‫כן, היה לי לילה קשה.‬
‫מה קרה לך בראש?‬
‫מה, זה?‬ ‫-כן, בראש שלך.‬
‫זה כלום. נתקעתי בדלת של החניה.‬
‫כן.‬
‫רוצה קצת לחם שום?‬
‫וואו.‬
‫בסדר, אל תאכל.‬
‫בסך הכול ניסיתי להיות נחמד. פספוס שלך.‬
‫טעים מאוד. לחם שום.‬
‫זה מעולה. תראה.‬
‫אין משהו אחר לאכול.‬
‫פרננדיניו, רציתי‬ ‫להודות לך על הכנסת האורחים.‬
‫לא ידעתי שאשאר פה כל כך הרבה זמן.‬
‫קורה.‬
‫אתה בא ליומיים, ונשאר חודשיים.‬
‫זה רגיל לגמרי.‬
‫רציתי גם להגיד שאני ממש מחבב אותך.‬
‫אתה הגיס האהוב עליי.‬ ‫-אני היחיד.‬
‫נכון.‬
‫כמו שאומרים,‬
‫או שאתה אוהב את גיסך או שאתה…‬
‫מה אמרת? לא הבנתי. אולי תחזור על זה?‬
‫לא, לא, כלום. כבר שכחתי.‬
‫סליחה, שכחתי.‬
‫גיסי הוא ערפד.‬
‫פרננדיניו, תגיד לי את האמת.‬
‫חזרת להשתמש בסמים?‬
‫על מה אתה מדבר? לא השתמשתי בסמים בחיים.‬
‫תפסו אותך על שימוש‬ ‫בחומר אסור במשחק נגד בוטפוגו ב-2003.‬
‫לא, לקחתי סירופ נגד שיעול. זה היה סירופ.‬
‫פרננדיניו, אני מבין.‬
‫יש לי בעיה דומה עם השכן שלי, רוברוואל.‬
‫גם הוא ערפד שמעשן גראס?‬
‫שום דבר כזה. הוא רוח רפאים.‬
‫בעצם, הוא ממש פה.‬
‫תגיד שלום, אל תתבייש.‬
‫היי, רוברוואל, נעים מאוד להכיר אותך!‬
‫אתה צוחק עליי.‬ ‫-תגיד לו שלום.‬
‫נשתה ביחד בירה.‬ ‫-תצחקו עליי.‬
‫בוא נלך.‬ ‫-בבקשה.‬
‫אני רוצה לראות אותך‬ ‫כל כך בטוח כשתראה רוח רפאים אמיתית.‬
‫בטח.‬ ‫-אני מאמין לך.‬
‫אל תתגנב אליי ככה.‬ ‫בדיוק דיברנו על רוחות רפאים.‬
‫ולא יפה לצותת לאחרים.‬
‫אני מומחה לערפדים.‬ ‫-אין צורך.‬
‫הם לא תוקפים את המשפחה שלהם.‬
‫יופי.‬
‫לא רואים אותם במראות ולא בתמונות.‬
‫את זה כולם יודעים.‬ ‫-יש שני סוגים.‬
‫הסיירים מכינים הכול להגעה‬ ‫של הסוג השני, ערפדי אלפא.‬
‫הם פתיינים שעובדים על כולם.‬
‫מי שמגלה אותם תמיד נראה כמו מטומטם.‬
‫אף אחד לא יאמין לך,‬ ‫רק האנשים הכי הכי טיפשים.‬
‫אתה מאמין לי?‬ ‫-ברור. למה?‬
‫לא משנה.‬
‫רק הכי גרועים מהם הופכים לעטלפים.‬
‫רגע.‬
‫לא אמרתי לך ש…‬ ‫-פרננדיניו, אני יכול לעזור לך.‬
‫אל תיגע בי, בבקשה. תודה.‬
‫אמבה, אולי כדאי‬ ‫שנשיג מכונית. הוא יברח לנו.‬
‫לא. פשוט תעקוב‬ ‫אחרי המכונית שלך בעזרת הטלפון.‬
‫תחזיק חזק, הדבר הזה מהיר מאוד.‬
‫הוא לא שפוי.‬
‫- לוגוסי -‬
‫בואו נרקוד.‬
‫איפה הוא?‬
‫מוזר מאוד.‬
‫- אמבה -‬
‫מה קרה, מטומטם?‬
‫איפה אתה? נעלמת לי.‬ ‫רק לך יש את אפליקציית המעקב.‬
‫אני לא יכול עכשיו. אני אתקשר אליך.‬
‫איזה מעצבן.‬
‫פרננדיניו!‬
‫מישל, מה נשמע?‬
‫היי.‬ ‫-מה קורה?‬
‫אין לך מספיק כדי לשלם יותר מזונות,‬ ‫אבל יש לך מספיק כדי לבלות.‬
‫מה את עושה פה? לכי מפה, לכי.‬
‫תגיד לי, אתה בורח מאשתך?‬
‫זה לא עניינך.‬
‫הוא חתיך! אני הולכת לרקוד.‬
‫לא, אל תרקדי איתו!‬
‫הוא נוכל!‬ ‫-מה?‬
‫אני אסביר לך אחר כך.‬
‫הבחור היפה?‬ ‫-כן!‬
‫אין מצב.‬ ‫-הוא לא כזה יפה.‬
‫הוא עשה ניתוחים.‬ ‫-תפסיק!‬
‫תפסיק, פרננדיניו!‬ ‫-אני אסביר לך אחר כך.‬
‫די, די עם זה.‬
‫סליחה. בואי נלך.‬
‫השתגעת, פרננדיניו? מאוחר מדי לקנא.‬
‫אני שומר על האמא של הבת שלי.‬
‫תסמכי עליי. מישל, לכי הביתה.‬ ‫-אוי, באמת.‬
‫כבר שילמתי על הנסיעה.‬
‫איזה נס. אתה לא משלם על שום דבר אף פעם.‬
‫חבר, תדאג שהיא תגיע בשלום.‬ ‫אני אתן לך חמישה כוכבים.‬
‫לכי, מישל. לכי לנוח.‬ ‫-אוי, באמת.‬
‫מה קורה, פרננדיניו?‬ ‫-אוי, אלוהים!‬
‫אמרתי לך שהדבר הזה מהיר. מצאת אותו?‬
‫אמבה, תבדוק איך מגרשים ערפד מהבית.‬
‫בעצם, עדיף שהוא יישאר.‬
‫מה? השתגעת לגמרי?‬
‫הם לא תוקפים קרובים משפחה.‬ ‫-אנחנו לא קרובי משפחה.‬
‫גם הבת שלי לא קרובה שלו.‬
‫אתה המארח שלו. הוא יכבד את זה.‬
‫אם הוא יעזוב את הבית שלך, תהיה בסכנה.‬
‫אני לא רוצה שאיש העטלף‬ ‫הארור הזה יגור אצלי לנצח.‬
‫הדרך היחידה להיפטר מערפד,‬ ‫היא להראות לכולם שהוא ערפד.‬
‫תצטרך לחשוף אותו.‬ ‫-זה לא קל.‬
‫ונסה לא תאמין לי בחיים. היא מתה על אחיה.‬
‫אין דרך אחרת?‬ ‫-יש.‬
‫אז למה לא אמרת?‬
‫חיכית שאני אשאל…‬ ‫-פשוט תתקע את זה…‬
‫בלב שלו.‬
‫תראה מה זה, גבר.‬
‫מה קורה פה?‬
‫איך הוא השיג ארון מתים?‬
‫עכשיו הבנתי למה התיק שלו היה כל כך כבד.‬
‫הוא הביא איתו ארון מתים להרכבה עצמית.‬
‫תעזור לי עם זה.‬
‫זהירות.‬
‫זהירות, זהירות.‬
‫איזה כובד.‬
‫הוא יפה אפילו כשהוא ישן.‬
‫למה בדיוק אמרת את זה?‬
‫נפלט לי.‬ ‫-בטח, נפלט.‬
‫תתרכז. תן לי את זה.‬
‫מהר, השמש תכף שוקעת.‬ ‫-בסדר. תשמור על הדלת.‬
‫אוי…‬
‫אני לא יכול.‬ ‫-כי הוא יפה, נכון?‬
‫אתה תמשיך להגיד שהוא יפה?‬
‫אז למה אתה לא יכול?‬ ‫-כי הוא אח של ונסה.‬
‫הוא הגיס שלי. הוא בן משפחה.‬
‫וכי הוא בן אדם.‬
‫היי!‬ ‫-תתעורר כבר, פרננדיניו!‬
‫תחשוב על מישהו שאתה שונא.‬
‫כרגע אני שונא אותך, כי נתת לי סטירה.‬
‫אבל אני לא שונא אף אחד ולא שום דבר כזה.‬
‫תזכור שהוא גר בבית שלך כבר יותר מחודשיים.‬
‫הוא לבש את הבגדים שלך‬ ‫ושתה את כל המשקאות שלך.‬
‫תדמיין שהוא השופט שפסל את השער שלך ב-1997.‬
‫עכשיו הדלקת אותי.‬ ‫-בדיוק.‬
‫יופי של פסיכולוגיה הפוכה.‬
‫עכשיו נדלקתי. אני כועס.‬ ‫-לך על זה.‬
‫תן לו את זה.‬ ‫-אחת.‬
‫שתיים…‬
‫אוי, אלוהים!‬ ‫-תעזוב אותו!‬
‫לא!‬
‫תעזוב אותו!‬
‫מה קרה?‬
‫הכול בסדר, אהובי?‬
‫ונסה, אנחנו צריכים לדבר.‬
‫אהובי, אם אתה צריך, אני פה.‬
‫השתגעת?‬ ‫-אתה צריך עזרה, אבא.‬
‫אמבה, תעזור לי, בבקשה.‬ ‫-אין טעם.‬
‫אמבה, אתה ראית משהו מכל זה?‬
‫לא ראיתי, אבל אני מאמין בערפדים ומאמין לו.‬
‫אתה מאמין בכל דבר.‬
‫לא, זה לא נכון.‬
‫כשאבא שלך אומר‬ ‫שהוא לא התכוון לפספס בקלאסיקו,‬
‫אני יודע בבירור שהוא מכר את המשחק.‬
‫זה מה שאתה חושב עליי?‬
‫אף אחד לא מפספס ככה. השער היה ריק לגמרי.‬
‫יתוש נכנס לי לאף!‬ ‫אמרתי את זה כבר מיליון פעמים!‬
‫אתה לא באמת אוהד ואשקו.‬ ‫-אני כן!‬
‫תראה, הנה…‬ ‫-די, מספיק.‬
‫זה התירוץ הכי גרוע ששמעתי בחיים.‬
‫תסלח לנו, אמבה.‬
‫פשוט תודה שיצאת למסיבה.‬
‫אבל להגיד שאחי ערפד? נו, באמת.‬
‫בסדר. יש לי הוכחה.‬
‫יש לך?‬ ‫-אל תעשה את זה!‬
‫אני אראה לה. אל תתערב.‬
‫אני רוצה לראות.‬ ‫-אני אראה לך.‬
‫תראה לי.‬ ‫-זה מה שאח שלך עשה.‬
‫תסתכלי. הנה.‬
‫מה זה אמור להיות?‬
‫סתם שיכורה שמתחככת בקיר.‬
‫איפה דוד גרג?‬ ‫-כן, אבל הוא פה…‬
‫הוא היה פה.‬
‫אי אפשר לראות ערפדים בעדשות או במראות.‬
‫אי אפשר לצלם אותם או לתייג אותם בתמונות.‬ ‫-יכולת להגיד לי קודם.‬
‫אני צריכה לעשות מדיטציה.‬ ‫-טוב,‬
‫אז תעני לי על משהו.‬
‫למה אנחנו לא רואים אותו אף פעם בשעות היום?‬
‫הוא תמיד ישן. תעני!‬
‫אוי, בלעת את הלשון?‬
‫"אוי, אלוהים!" אין לך תשובה לשאלה הזאת.‬
‫אין בעיה. אני יודע את התשובה.‬
‫כי הוא ימות!‬
‫כן! השמש הופכת אנשים כמו אחיך לאפר.‬
‫הם מתים.‬
‫בגלל זה הוא תמיד מתעורר מאוחר,‬ ‫ואף פעם לא יושב איתנו ליד הבריכה.‬
‫כי הוא ימות אם…‬
‫בוקר טוב, משפחה.‬ ‫-בוקר טוב, גרג. מה קורה?‬
‫הוא ימ… היי. הכול בסדר?‬
‫מה שלום הגיס המדהים שלי?‬
‫חלמתי עליך אתמול בלילה. היית לחוץ מאוד.‬
‫אבל טיפלתי בך טוב מאוד.‬
‫בטח.‬
‫חבר'ה, נראה לי שאין לי יותר ג'ט-לג.‬
‫נמסטה, אחי.‬ ‫-נמסטה, יקירה.‬
‫אני רוצה ליהנות מהבריכה‬ ‫עם המשפחה, עם קרול,‬
‫וגם עם הילד הזה.‬
‫בוא.‬ ‫-כן, בטח.‬
‫איזה יום יפה היום. יש לנו מזל.‬
‫מזל גדול.‬
‫כל מה שידעתי…‬
‫אין פה שום דבר בשבילי.‬
‫היי, ערפדים לא מתים בשמש?‬
‫הוא היה אמור למות.‬
‫זה מוזר מאוד.‬ ‫-מוזר מאוד.‬
‫אולי יש לו מוטציה והוא חסין לאור השמש.‬
‫יכול להיות שיש‬ ‫שושלות ערפדים עם כוחות אחרים.‬
‫למה לא אמרת?‬ ‫-כי לא שאלת.‬
‫עכשיו אני צריך לשאול כל דבר?‬
‫אבל נראה לי שוונסה קיבלה את זה די טוב.‬
‫אהובה! הכנתי משהו במיוחד בשבילך!‬
‫רוצה קישוא?‬
‫יורד ממנו דם?‬
‫אולי גם אני ערפדה.‬
‫תיזהר ממני.‬
‫ממש טוב.‬
‫סתום את הפה.‬
‫דוד גרג, האף שלך מצחיק.‬
‫אחי, אני שמחה שאתה פה.‬
‫נראה לי שפרננדיניו פשוט מקנא.‬
‫תודה לך, שמש…‬
‫מה זה? הכול בסדר, קרול?‬
‫אני לא מרגיש טוב.‬
‫אני הולך להתקלח. נתראה עוד מעט.‬
‫היי, מתוקה.‬
‫לעזאזל.‬
‫דבר, ריינפילדו.‬
‫הכול מוכן?‬
‫כן?‬
‫יופי. מצאתי מקום מצוין.‬ ‫אני בטוח שהוא יאהב אותו.‬
‫נתראה בקרוב.‬
‫אמבה, אני צריכה לדבר איתך.‬
‫אם את רוצה לחזור אליי,‬ ‫תשכחי מזה. כבר יש לי מישהו אחרת.‬
‫השתגעת? אני זרקתי אותך.‬
‫קרול, אני יודע שאת מתה עליי.‬ ‫אין צורך להכחיש את זה.‬
‫דבר בשקט. אסור שאבא שלי יגלה.‬
‫בעצם, אסור שאף אחד יגלה.‬
‫אם הייתי יכולה לחזור לעבר,‬ ‫הייתי יורה בעצמי לפני שהתנשקנו.‬
‫ואם היית חוזרת לעבר,‬ ‫פוגשת את עצמך, ויוצרת פרדוקס…‬
‫שתוק כבר, חנון, ותקשיב לי.‬
‫אני יודעת שגרג ערפד.‬
‫צריך לספר לכולם.‬
‫אז תנסי. ונסה לא האמינה לי.‬
‫בעצם, גם את לא האמנת לי.‬
‫קרול, לא תצליחי לשכנע אף אחד.‬
‫זה הכוח שלהם. גילית את זה רק במקרה.‬
‫אז צריך להתקשר למשטרה.‬
‫הם לא יאמינו לנו.‬
‫מה אתה עושה, אבא?‬
‫אני מכין צלב!‬
‫צלבים הורגים ערפדים.‬
‫לא בהכרח. צלב זה כמו נפטלין לתיקן.‬
‫זה רק מבריח אותם. אתה צריך שתהיה לך אמונה.‬
‫אתה לא הולך לכנסייה אף פעם, אבא.‬ ‫-מה? השתגעת לגמרי.‬
‫אני הולך.‬ ‫-מתי הלכת בפעם האחרונה?‬
‫בטקס הקורבן הראשון שלי.‬
‫היי, תפסיקי. אני איש אמונה.‬ ‫אתם אמורים לדעת את זה.‬
‫הקדשתי לישו הרבה מהשערים שהבקעתי.‬
‫"זה בשבילך!"‬ ‫-אז תצטט תפילה.‬
‫תפילה? תפילה אמיתית?‬
‫כן.‬ ‫-אלוהים.‬
‫אי אפשר להתחבא פה לנצח.‬
‫צריך לעשות משהו כדי להוציא את גרג מהבית.‬
‫אנחנו צריכים נס, מתוקה.‬
‫אבא!‬ ‫-באמת, מתוקה, מה את עושה?‬
‫דוד גרג עוזב.‬
‫איש אמונה.‬
‫אוהב אותך.‬
‫המונית מחכה.‬ ‫-ביי.‬
‫אני אתגעגע אליך.‬
‫אל תשכח את המעיל שלך.‬
‫לקחתי אותו.‬ ‫-מעיל?‬
‫עכשיו את סבתא שלו?‬ ‫-פרננדיניו.‬
‫סתם צחקתי. סליחה.‬
‫גרג, תשלח לי את הטלפון והכתובת שלך.‬ ‫כולנו רוצים לבקר אותך.‬
‫דברי בשם עצמך.‬
‫אני אשלח לך.‬
‫נשיקות!‬
‫הדלת שלנו תמיד פתוחה.‬ ‫-אף פעם. אנחנו ננעל…‬
‫מה? כלום, סע. סתם צחקתי.‬
‫אני כבר מתגעגעת אליו. בואי ניכנס.‬
‫אני כבר מתגעגעת לגרג.‬ ‫-ממש לא.‬
‫לילה טוב, מתוקה.‬
‫לא קרה כלום.‬
‫נפטרנו ממנו!‬ ‫-כן!‬
‫אתם רציניים?‬
‫בסך הכול חגגנו…‬
‫טעות שלי.‬
‫לא ייאמן.‬
‫ערפד מסתובב חופשי ואתה לא עושה כלום?‬
‫מתוקה, רציתי שדוד גרג ילך מפה.‬
‫הצלחתי. המשפחה שלי מוגנת.‬ ‫זה מה שהייתי צריך לעשות.‬
‫אתה פשוט פחדן.‬
‫לא.‬
‫שמתי את המשפחה שלי במקום הראשון.‬ ‫זה מה שהייתי חייב לעשות.‬
‫כמו אז, כשמכרת את המשחק נגד פלמנגו?‬
‫זה מה שאת חושבת על אבא שלך?‬
‫איך אפשר לדעת שכשבעטת בכדור ההוא‬ ‫לא שמת את המשפחה שלך במקום הראשון?‬
‫חשבתי שאת מכירה אותי קצת יותר טוב.‬
‫אבא, אני אוהבת אותך.‬
‫אבל אהבה היא לא הערצה.‬
‫אני לא יכולה להעריץ‬ ‫מישהו שתמיד עושה קיצורי דרך.‬
‫תקשיבי, עשיתי מה שהייתי חייב לעשות.‬
‫ואת טועה.‬
‫אני מתגעגע למה שהיה לנו פעם…‬
‫אולי יום אחד אתגבר על זה.‬
‫- ערפדים -‬
‫בוקר טוב, מתוקות!‬
‫אתן מתעלמות ממני.‬
‫היי, מתוקה. היי. הכול בסדר?‬
‫אני לוקח אחד.‬
‫איפה כולם?‬ ‫-הם מאחרים.‬
‫לאנשים כבר אין כבוד לשום דבר, מה?‬
‫הם בטח בדרך.‬ ‫-על מה אתה מסתכל שם?‬
‫סרט פולני על מסע של ערפד מהגר,‬
‫שמוצא אהבה במקומות יוצאי דופן.‬
‫נשמע מעניין מאוד.‬
‫מה קורה?‬
‫מה זה?‬
‫למה…? מי? מה?‬
‫הנה אתם.‬
‫מחיאות כפיים על חוסר האחריות שהפגנתם.‬
‫רואים שעסקתם בהתהוללות מושחתת.‬ ‫אני רואה, אני רואה.‬
‫דווקא אתה מכולם, קלאודיונור. דווקא אתה.‬
‫אני פה. קבענו.‬
‫היינו אמורים לצלם טיזרים.‬ ‫הייתם אמורים להגיע מוקדם.‬
‫עדיף שתצלם לבד.‬
‫אתה הכוכב, נכון?‬
‫אתה יכול לעשות את זה לבד.‬
‫אני הכוכב, כן, אני הכוכב.‬ ‫אצטדיון שלם צרח את השם שלי.‬
‫פעם, כשלטלוויזיה עוד לא היה מסך.‬
‫אני הכוכב, אבל התוכנית של שלושתנו.‬
‫גם ככה אני עושה יותר מדי.‬ ‫אני לא צריך שתציקו לי.‬
‫תעזבו אותי בשקט.‬ ‫-אתה נוזף בנו?‬
‫זאת התעללות נפשית.‬
‫למה אתה כל כך קרוב?‬ ‫-אנחנו יכולים לתבוע אותך.‬
‫על מה אתם מדברים?‬
‫אני רואה שאתם זוממים משהו.‬
‫אתם מפזרים אנרגיה שלילית, עלוקות.‬
‫אתם רוצים למצוץ לי את הדם,‬ ‫אבל לא תקבלו אותו.‬
‫אני בסך הכול רוצה מה שמגיע לי.‬ ‫-פרננדיניו.‬
‫מה אתה רוצה?‬ ‫-בוא הנה.‬
‫גם אתה תתבע אותי? רק רגע.‬
‫עוד לא סיימתי לדבר איתם. שערורייה.‬
‫מה אתה רוצה?‬ ‫-תסתכל על הווידאו.‬
‫מה אתה עושה לטלפון שלי?‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫הבנתי.‬
‫חבר'ה, חשבתי על זה, ואתם צודקים.‬
‫לפעמים אני באמת עובר כל גבול.‬
‫אנשים צריכים גבולות. גבולות! אני לא צודק?‬
‫אנחנו נעזור לך עם התוכנית שלך.‬
‫כן, בואו נצלם את התוכנית.‬
‫אי אפשר. הסוללה של הטלפון מתה.‬
‫למה מתה? למה אתה מדבר על מוות?‬
‫יודעים מה? לכו הביתה.‬ ‫-כן.‬
‫תנוחו קצת. עדיף ככה.‬ ‫-כן.‬
‫תדבר עם רוברוואל, השכן שלך שהוא רוח רפאים.‬
‫רוחות רפאים לא קיימות.‬ ‫-הן לא קיימות.‬
‫תחבק את אשתך.‬ ‫היא מתגעגעת אליך. תתכרבלו קצת.‬
‫לכו. אתם יכולים ללכת.‬ ‫-בוא נלך.‬
‫תנוחו קצת.‬
‫בדיוק, אתם צריכים לנוח.‬
‫עשיתי במכנסיים.‬ ‫-גם אני.‬
‫תקשיב לי.‬
‫תקשיב, בוא נעשה הפסקה עם התוכנית.‬ ‫-אני מסכים.‬
‫נעשה הפסקה. נסגור את הדלת, ונרתך אותה.‬
‫אף אחד לא ייכנס. בסדר?‬ ‫-עליי.‬
‫אני הולך הביתה.‬
‫פרננדיניו?‬
‫מה קורה פה? את עטלף?‬
‫אני לא עטלף. הכול בסדר?‬
‫אצלי כן. לא יודע מה איתך.‬
‫מותק, מה אתה עושה בבית?‬
‫אני גר פה.‬
‫שכחת את הפגישה שלך?‬
‫הלילה לא מתאים לי. אני בלחץ.‬
‫תודה, אבל אני לא יכול הלילה.‬
‫לא לזה התכוונתי. תקרא את המכתב ששם.‬
‫מכתב?‬
‫השימוע עם מישל!‬
‫שלום.‬
‫הומרו. מה נשמע?‬
‫אני מתנצל על האיחור.‬
‫עובר עליי יום קשה.‬
‫הכול בסדר.‬
‫תקשיב, אשתך לשעבר מחכה כבר יותר משעה.‬
‫אז תהיה רגוע.‬
‫אני אנסה. הכול בסדר, נכון?‬ ‫הכול רגוע? סמוך עליי.‬
‫סליחה.‬ ‫-ודאי.‬
‫מישל, תראי מי הגיע.‬
‫היי, מישל, הכול בסדר?‬
‫הכול מצוין, פרננדיניו.‬
‫חזרת למועדון אחרי שהלכתי?‬
‫ברור… שזה לא עניינך.‬
‫טוב, פרננדו. קראתי את כתב התביעה.‬
‫כבר דיברתי עם עורך הדין של מישל.‬
‫וכמוהו, אני חושב שאפשר להגיע להסכמות.‬
‫אני מסכימה.‬ ‫-אני לא מסכים.‬
‫אני חושב שכדאי לקבוע מועד חדש.‬
‫אפשר?‬ ‫-לא!‬
‫מישל, לקחת ממני הכול. אין לי יותר מה לתת.‬
‫אני לא מסכימה.‬
‫יש לך עוד הרבה לתת, אהוב.‬
‫תסתכל עליה!‬ ‫-תקשיב.‬
‫תקשיב. במקרים כאלה, הכי כדאי‬
‫לנסות להגיע להסכמות בלי תיווך של צד שלישי.‬
‫במקרה הזה מדובר בי.‬
‫תזכרו שאפשר וכדאי לדבר על כל דבר.‬
‫תירגע. אני אשאיר אתכם לבד.‬
‫לא! ממש לא! תישאר פה.‬
‫אל תלך.‬
‫למה לא?‬ ‫-כי…‬
‫אשתי לשעבר היא ערפדית מוצצת דם.‬
‫פרננדו, זה מה שכל הגרושים אומרים.‬
‫לא, אני רציני. תסתכל על הניבים שלה.‬
‫היא ערפדית.‬ ‫-פרננדו.‬
‫אל תסתכל עליה כעל אויבת, הבנת?‬ ‫תזכור שהיא מישהי שאהבת פעם.‬
‫היא לא רוצה לפגוע בך.‬ ‫-היא כן רוצה. פשוט תסתכל עליה.‬
‫אלוהים!‬
‫פרננדו, תתבגר.‬
‫הפעם אני לא אתן לך לברוח.‬
‫אני נועל את הדלת.‬
‫לא! בשם אלוהים!‬
‫הומרו! אל תלך, הומרו!‬
‫הומרו, תחזור!‬
‫מישל, תירגעי.‬
‫היה רגוע יחסית.‬
‫הומרו, תפתח את הדלת! בבקשה!‬
‫הומרו! תעצרי!‬
‫תדברו.‬
‫הכי חשוב לקיים שיח.‬
‫לא! מישל, תירגעי.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫מישל!‬
‫אני אשלם לך יותר מזונות!‬
‫אתה מתכוון לזה?‬ ‫-אני מתכוון!‬
‫כן, ידידי.‬
‫תן לה קצת.‬
‫אני רוצה גם את בית החוף.‬
‫זה לא הוגן, קניתי אותו אחרי שנפרדנו.‬
‫בסדר, את יכולה לקבל אותו.‬
‫ואני רוצה מכונית חדשה.‬
‫וחנות חיות.‬
‫ודירה על שם הבת שלי.‬
‫מה?‬ ‫-יצאת בזול.‬
‫כן, יצאת בזול.‬
‫אני רוצה כל מה שיש לך. הכול!‬
‫הכול!‬
‫ואני רוצה צדק!‬
‫את רוצה צדק? הנה הצדק!‬
‫קרול, תעני לטלפון! נו, באמת!‬
‫תעני!‬
‫היי, אבא. הכול בסדר?‬
‫היי, מתוקה. איפה את?‬
‫אצל אמא שלי, כמו שאמרת לי.‬
‫לא, מתוקה, לכי משם! לכי עכשיו!‬
‫למה?‬
‫דוד גרג!‬
‫מתוקה?‬
‫הלו, קרול? קרול?‬
‫קרול, מתוקה שלי.‬
‫מה אתה עושה בבית של אמא שלי?‬
‫ממש צירוף מקרים.‬
‫הכרתי את אמא שלך במועדון, ונהיינו חברים.‬
‫אתה לא רציני.‬ ‫-אני רציני.‬
‫תיכנסי לרגע, נדבר.‬
‫אני לא יכולה. אני אמורה לפגוש את אבא שלי.‬
‫ואני גם קצת מאחרת.‬
‫אמרתי לך שאני מארגן מסיבה‬ ‫לכבוד האלווין? בעצם לא מסיבה, נשף.‬
‫בואי, תעזרי.‬ ‫-אני לא יכולה. אני חייבת ללכת.‬
‫תיכנסי, קרול.‬
‫בואי, קרול! מהר, מהר!‬
‫בואי, מתוקה!‬
‫מהר, תיכנסי למכונית! תיכנסי למכונית. בואי.‬
‫יופי.‬ ‫-סע, אבא!‬
‫את בסדר? הוא עשה לך משהו?‬ ‫-אני בסדר, אבא.‬
‫מה שלום אמא?‬
‫לא טוב, מתוקה. אני מצטער.‬
‫אבל אני אסדר הכול.‬
‫תסמכי עליי. אני מבטיח.‬
‫רציתי להגיד לך משהו.‬
‫צדקת. הייתי טמבל.‬
‫לא הקשבתי לך, ועכשיו הדבר הזה מתפשט.‬
‫צריך לשתף פעולה, ו…‬
‫להציל את המשפחה?‬
‫לא, מתוקה.‬
‫לעשות את הדבר הנכון.‬
‫את הרבה יותר טובה ממני.‬
‫אתה האבא הכי טוב בעולם.‬
‫אני אוהב אותך.‬ ‫-ואני אוהבת אותך.‬
‫אבל אני לא יודע איפה להתחיל.‬
‫אנחנו צריכים תוכנית.‬
‫בוא נלך לדבר עם אמבה.‬ ‫גרג אמר משהו על מסיבה.‬
‫איזו מסיבה?‬
‫נשף.‬
‫נשף ערפדים.‬
‫היי, בוס. אתה יכול לבדוק‬ ‫אם הכול בסדר, בבקשה?‬
‫מסיבה יפה אתה מארגן פה.‬
‫איזה יופי של הפקה.‬
‫לכבוד מה המסיבה?‬ ‫סיום הלימודים? יום הולדת 16?‬
‫סליחה.‬
‫הלוויה, נכון?‬
‫בסדר. זה לא פשוט.‬
‫הדברים ה… אלוהים, עוד אחד.‬
‫פאק.‬
‫זה נורא, בוס.‬
‫קר היום, מה? יש לי צמרמורת.‬
‫איזה קור.‬
‫תראה, קרול צדקה!‬
‫הערפדים מארגנים מסיבה, ויש להם סיבה טובה.‬
‫אולה דרקס, איש עסקים‬ ‫חשוב מרומניה, נמצא בברזיל.‬
‫כולם חושדים שהוא דרקולה האמיתי.‬
‫"חושדים"? אולה דרקס. אולה דרקס!‬
‫ברור שהוא דרקולה.‬
‫זה ברור לגמרי.‬
‫לנו זה ברור, אבל לא כולם מבינים.‬
‫הוא ערפד האלפא!‬
‫אם נהרוג את אולה דרקס,‬ ‫כל השאר יחזרו להיות אנשים רגילים.‬
‫נוכל להציל את גיסך!‬
‫מי אמר שאני רוצה להציל אותו?‬ ‫-ומה עם אמא?‬
‫אל תשאלי אותי שאלות קשות.‬
‫שיקאו וקלאודיונור.‬
‫וגם כל השאר, אבא.‬
‫נכון. סליחה. עבר עליי לילה נוראי.‬
‫אני לא רוצה לראות יותר ערפדים. באמת…‬
‫בשם האל, אל תנשכי אותי! אבא שלך אוהב אותך!‬
‫תנשכי את אמבה! הוא לא מהמשפחה.‬ ‫-אל תתקרבי!‬
‫אל תגזים, מותק.‬
‫תראה איזו חמודה של אמא!‬
‫תגידי לתחתונים שלי שהיא חמודה.‬ ‫-זה באמת מיותר.‬
‫למה היא מחופשת?‬
‫לכבוד האלווין.‬ ‫זה חג אמריקאי שילדים אוהבים.‬
‫הייתי מעדיפה שהיא תתחפש לקורופירה.‬ ‫גיבורה לאומית, יצור של אור.‬
‫אבל היא התעקשה להיות ערפדית.‬ ‫תחליפי בגדים, המסיבה מחר.‬
‫אמא, לא!‬ ‫-האיפור שלך טבעוני.‬
‫האלווין זה מחר?‬
‫טוב, זאת התוכנית.‬
‫יש לי שאלה, מתוקה.‬
‫איך קוראים לדבר שאת אוהבת? "קודפלייס"?‬
‫קוספליי.‬ ‫-כן, קוספליי.‬
‫את יכולה לחפש אותנו לערפדים.‬
‫כן, אני יכולה.‬
‫מחר בלילה, כולנו נתחפש לערפדים.‬
‫ונסה לא תחשוד בשום דבר, כי זה האלווין.‬
‫בינתיים, נטפל בציוד.‬
‫- יתד, צלב, חץ וקשת -‬
‫אני אכין יתדות.‬
‫אמבה, אתה תטפל בכל השאר.‬
‫איזה שאר?‬ ‫-כל השאר.‬
‫חצים, צלב ומים קדושים.‬
‫- ערכה לציד ערפדים -‬
‫- בונוס: צלב מגולף! -‬
‫- משלוח מיידי, אצלכם מחר! -‬
‫קח הכול לכנסייה.‬
‫- ברכה -‬
‫אנחנו צריכים כומר…‬
‫שיברך את כל הציוד, בסדר?‬
‫אחר כך נחכה לשקיעה,‬
‫ואז ניפגש…‬
‫פה.‬
‫בסלון שלנו.‬
‫פרננדיניו, ציירת את כל הבית.‬ ‫-סתום את הפה. אתה יודע לצייר?‬
‫לקח לי המון זמן לעשות את זה.‬ ‫השתמשתי בשני עטים.‬
‫פשוט נסתובב שם כאילו שזה סתם האלווין.‬
‫"האלווין, איזה חג מגניב."‬
‫אני אחנה את המכונית רחוק מהבית.‬
‫גאוני.‬
‫סתום את הפה ואל תפריע.‬
‫ואז נזוז…‬
‫לכיוון הבית של מישל.‬
‫וכשנגיע…‬ ‫-נהרוג את דרקס!‬
‫סתום את הפה. זה היה הפינאלה שלי.‬
‫אנחנו נהרוג…‬
‫את אולה דרקס.‬
‫כן!‬ ‫-וואו, איזה חנון.‬
‫היי, אבא.‬ ‫-היי, מתוקה.‬
‫היא הרסה לנו הכול.‬ ‫-הרסה.‬
‫אהבתי את התחפושות. מותק, אתם נראים מדהים!‬
‫עשיתי הכול לבד, אהובה.‬
‫אתה נראה בדיוק כמו הבה.‬ ‫-לא…‬
‫אתם לא באים?‬
‫לא, אני הולך איתם.‬ ‫אני לא יכול להשאיר אותם לבד.‬
‫את יודעת, הם מתבגרים.‬
‫בסדר.‬ ‫-נתראה אחר כך!‬
‫אנחנו רוצות ממתקים טבעוניים.‬ ‫-אני באמת נראה כמו הבה?‬
‫בוא כבר, אבא!‬
‫התחפושת כל הזמן נכנסת לי לטוסיק.‬
‫תסתכלו עליו.‬
‫גבר, התחפושת קטלנית!‬
‫היי, דוד, אהבתי את התחפושת של הנזירה.‬
‫לא, זה לא…‬
‫איזה פחד!‬ ‫-מעולה.‬
‫מתוקה, לא יכולת לחפש אותי לערפד יותר גרוע?‬
‫אבא, תפסיק להתלונן.‬
‫אמבה, הבאת איתך הכול?‬
‫הכול פה.‬ ‫בלונים עם מים קדושים, חצים, צלב ויתדות.‬
‫יופי.‬ ‫-והקשת?‬
‫היי,‬
‫היית חייבת לשאול? הכול פה.‬
‫ובכן, ובכן,‬
‫איזה לילה מושלם לשתות בו קצת דם,‬
‫לפטפט קצת…‬
‫אתם לא בעניין?‬
‫הצלב וכל השאר קיבלו ברכה?‬
‫כן, הכול. הכול מוכן.‬
‫תסגור, קדימה.‬
‫אל תצטלב עכשיו! אתה תחשוף אותנו.‬
‫אל תדרוך לי על הבגדים.‬ ‫-בסדר.‬
‫תנסו לא להיתקל באנשים שאנחנו מכירים.‬
‫לא ייאמן. מה אמא שלי עשתה לבית שלה?‬
‫אני לא מאמינה!‬
‫אני מתה על השיער שלך!‬
‫וואו.‬ ‫-אני יודע, אמא לא זיהתה אותך.‬
‫זה עלול לצלק אותך. אבא ישלם על הטיפול.‬
‫תקשיבו, צריך למצוא את הבוס הגדול.‬
‫אני לא רואה אותו בשום מקום.‬ ‫-גם אני לא.‬
‫אני רואה אותו.‬ ‫-מי זה?‬
‫לא "מי", "מה".‬
‫הכדור עם החתימה של פלה.‬
‫אני אקח את הכדור הזה איתי הביתה.‬
‫אבא, תקשיב, זה לא הזמן להתעסק עם זה.‬
‫הכדור הזה חשוב לי מאוד.‬
‫הוא מהתקופה שהוא שיחק בוואשקו.‬
‫קרול צודקת, גבר.‬
‫אי אפשר להבין אותך עם השיניים.‬
‫קרול צודקת. זה לא הזמן לחשוב על הכדור.‬
‫אתה שומע את עצמך? אלוהים אדירים, ילד.‬
‫מה נעשה עכשיו, מתוקה?‬
‫אני חושבת שכדאי להתפצל.‬
‫כן. רעיון טוב מאוד.‬
‫תתפצל. איזה חלק של "להתפצל" לא הבנת?‬
‫היי, הכול בסדר?‬
‫אני מצטער, אין לי כסף קטן.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫נדמה לי שזאת ציסטה. אתה יכול להסיר אותה.‬
‫הוא שאל אם אתה רוצה קצת דם.‬
‫כן, בסדר.‬
‫אדום?‬ ‫-כן.‬
‫אין דם לא אדום.‬ ‫-מעניין.‬
‫הייתי אומר כן, אבל לא היום.‬ ‫אני בדיאטה נוקשה מאוד.‬
‫יש לי בעיה בכיס המרה.‬
‫אף פעם לא ראיתי ערפד שמסרב לדם.‬
‫פשוט…‬
‫יש לנו פה קהל.‬
‫בסדר, אני אתחיל‬ ‫את הדיאטה ביום שני. אין בעיה.‬
‫אני…‬ ‫-שתה!‬
‫כן, אני אשתה.‬
‫איזה סוג זה? איי-בי פלוס?‬
‫הוא סמיך. אם תסתכל, תראה שהוא סמיך.‬
‫אין בעיה.‬ ‫-שתה אותו.‬
‫כן, כן, אני אשתה.‬
‫הסוג…‬
‫טעים מאוד.‬
‫טוב, טוב מאוד. ממש טוב.‬
‫יש קצת טעם של המוגלובין.‬
‫הרגשתי אותו.‬
‫וטעם לוואי של כולסטרול.‬
‫באמת טעים מאוד.‬
‫אבל אני אשתה רק כוס אחת.‬
‫אין לדעת מה יכול לקרות.‬
‫הוא ירד מהר. הרבה זמן לא שתיתי.‬
‫בכל פעם שזה קורה, אני חייב…‬
‫תסלחו לי.‬
‫כדאי לבדוק את זה. סליחה, מר פטפטני.‬
‫שלום. מה נשמע?‬
‫היי. אתה גבוה.‬
‫כיפה אדומה, שלום.‬
‫לאן אתה הולך, חתיך?‬
‫סתם הסתובבתי לי…‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-הכול מצוין.‬
‫אהבתי את התלבושת.‬ ‫-אני שמח שאהבת.‬
‫קניתי אותה באאוטלט בטרנסילבניה.‬ ‫שמעת על טרנסילבניה?‬
‫אני מתה על טרנסילבניה.‬
‫אני משם.‬ ‫-באמת?‬
‫וואו, אני מסוחרר.‬
‫סוטה!‬
‫ממש החטפת לי.‬
‫אני אוהב את השיר הזה.‬
‫זה השיר שלי.‬
‫"זה יום המזל שלך‬
‫"אני מתקרב כדי למצוץ לך את הצוואר‬
‫"למצוץ‬ ‫-למצוץ את הצוואר‬
‫"למצוץ, למצוץ‬ ‫-למצוץ את הצוואר‬
‫"המסיבה בארון המתים שלי כבר מתחילה‬
‫"היא כבר מוכנה עם הכוס ביד‬
‫"היא כל כך יפה ומוכנה לדם‬
‫"ואוו, ממש טעים!‬
‫"ער, ער, ערפד‬
‫"בואי, בואי, בואי‬ ‫-מוכנה למסיבה‬
‫"זה יום המזל שלך"‬
‫שקט. שקט, בבקשה.‬
‫האורח שלי רוצה לדבר.‬ ‫-תודה, מלכתי.‬
‫חברים יקרים, אני רוצה‬ ‫לבקש את תשומת לבכם לרגע.‬
‫היום הוא יום מיוחד.‬
‫היום נחגוג את הכבוד שקיבלנו, לקבל את פניו‬
‫של מנהיגנו הדגול.‬
‫אולה דרקס,‬
‫המוכר יותר בשם הרוזן דרקולה!‬
‫תסתכלו.‬
‫נתיניי.‬
‫חבריי.‬
‫הצבא שלי.‬
‫הרגע הזה חשוב ביותר לכולנו.‬
‫ארצות הצפון, על לילותיהן הקרים,‬
‫כבר נכבשו.‬
‫חצי מהעולם כבר שלנו.‬
‫אבל בארצות הדרום שטופות השמש,‬
‫החמות…‬
‫אנו עדיין צועדים את צעדינו הראשונים.‬
‫יש לנו עוד דברים רבים לעשות כאן.‬
‫אתם רק‬
‫ההתחלה של תרבות אנושית חדשה,‬
‫של גזע חדש!‬
‫אנחנו חייבים להבין‬ ‫שאנו מוקפים באויבים רבים.‬
‫אף אחד מאיתנו לא בטוח מפני מתקפה,‬
‫מפני החשש למות מידי בן תמותה.‬
‫אבל אני מבטיח לכם, שכל עוד אני חי,‬
‫כולכם תמשיכו לחיות.‬
‫גרג?‬ ‫-אני פה, אדוני.‬
‫מילאת תפקיד חיוני בכיבוש.‬
‫בלעדיך, כל זה לא היה מתאפשר.‬
‫תודה, אדוני, תודה.‬
‫אני גאה מאוד בעבודה שעשית.‬
‫יש לי הפתעה בשבילך.‬
‫אני יודע שלא הצלחת להביא את עצמך‬ ‫להפוך את אחותך ואת אחייניתך לערפדות.‬
‫סליחה.‬
‫וואו, אדיר!‬
‫אבל אני לא אתן לך ליהנות מחיי נצח בלעדיהן.‬
‫יש פה המון אבק.‬
‫מסיבת קרדיות. שכחתי את האנטיהיסטמינים שלי.‬
‫אחי!‬
‫הבוס שלך התעקש שנבוא.‬
‫הוא ממש צמוד אליי. אני אישה נשואה.‬
‫אוי, אלוהים, הוא קרוב.‬
‫הפקה מדהימה, חבר'ה. המסיבה יפה מאוד.‬
‫רגע, זאת מישל? היא נראית שונה.‬
‫מה אוכלת הסלטים הזאת עושה בבית שלי?‬
‫הנה, התחלנו.‬
‫כלבה לבנה כמו בצק. ממש חיוורת.‬
‫עשית ניתוח פלסטי?‬ ‫הפרצוף שלך נראה כמו שדה קרב.‬
‫אני נראית יותר טוב, נכון?‬
‫נרים כוסית…‬
‫לחיי כיבושה של יבשת חדשה!‬
‫יחי דרקס!‬
‫ילדונת שלי.‬ ‫-הבנתי מה קרה, קרול. קלקול קיבה.‬
‫בשר צריך שמונה שעות כדי להתעכל.‬
‫זה מה שקורה.‬ ‫-בסוף אנחנו נהיה בקיבה שלהם.‬
‫ונסה!‬ ‫-פרננדו? מה אתה עושה פה?‬
‫אהובה, אני מציל את העולם מפלישת ערפדים.‬
‫עוד פעם הסיפור הזה?‬ ‫-זה לא סיפור.‬
‫כדאי שנלך מפה.‬
‫מי אתם?‬
‫מה קורה פה, אמבה?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫מה קורה פה?‬ ‫-זה מה שאני שאלתי.‬
‫דוד גרג!‬ ‫-אהה, אחי!‬
‫מה קורה פה, גרג?‬
‫ונסה!‬
‫אל תלכי, ונסה.‬
‫אל תיתנו לאורחים שלנו לברוח.‬
‫אולי הייתי צריך לומר…‬
‫למנה העיקרית שלנו?‬
‫אתם לא נותנים לי את התחושה הכי טובה.‬
‫אני לא בקטע של המשחק הזה. אני לא בעניין.‬
‫זה לא משחק, ונסה.‬
‫תעזור לי.‬
‫מפה, מפה!‬
‫היי, אמבה.‬
‫הצלב שלי לא עובד. הוא מקולקל.‬
‫יש לנו מים קדושים! שמעתם?‬
‫והם גם רטובים!‬
‫מים תמיד רטובים. על מה אתה מדבר?‬ ‫-לא ידעתי מה להגיד.‬
‫תביאו אותם אליי.‬ ‫-כן?‬
‫המים האלה לא קדושים.‬ ‫אחרת הייתי מרגיש אותם מרחוק.‬
‫טוב, עוד נראה. תמותו!‬
‫תמותו!‬ ‫-תמותו!‬
‫תמותו!‬
‫-תמותו!‬
‫תמות, אפס!‬ ‫-אמבה, למה הם לא מתים?‬
‫הם אמורים למות.‬ ‫-הם אמורים.‬
‫למה הם לא מתים?‬ ‫-לא יודע!‬
‫תביאו את המטומטמים האלה.‬
‫רוץ, אמבה, רוץ!‬
‫אבא, בוא!‬
‫תחזיקי את הדלת, ונסה!‬ ‫-תעזור לי!‬
‫תביאו משהו כדי להרביץ להם!‬ ‫-צריך להרביץ להן!‬
‫מה קורה פה, פרננדיניו?‬
‫עוד לא הבנת מה קורה פה, ונסה?‬ ‫-לא.‬
‫אבא שלי צדק. דוד גרג הוא ערפד.‬ ‫-מגניב!‬
‫גרג טבעוני. אין סיכוי שהוא ישתה דם.‬
‫הוא לא טבעוני, ונסה!‬ ‫אחיך הוא יצור מהגיהינום!‬
‫הוא ערפד מוצץ דם!‬
‫פעם אחת בחיים, תפסיקי להגן על אחיך, ונסה!‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫הפעם הוא עבד עליי. תעזרו לי!‬
‫אוי, אלוהים, תחזיקי חזק.‬ ‫-אבא, אנחנו חייבים לצאת מפה.‬
‫הדלת לא תחזיק מעמד הרבה זמן.‬
‫מה אפשר לעשות? אין לנו נשק.‬
‫בטח שיש לנו.‬ ‫-איפה?‬
‫הם לא עובדים, ילד.‬
‫דאגת שיברכו אותם?‬ ‫-הלכתי לכנסייה.‬
‫איזו כנסייה?‬ ‫-זה לא משנה, כולן אותו דבר.‬
‫בטח שזה משנה.‬ ‫זאת חייבת להיות כנסייה קתולית אפוסטולית.‬
‫עם כומר קתולי.‬ ‫-אהה…‬
‫עם כומר קתולי?‬ ‫-כן!‬
‫איזו כנסייה זאת הייתה? דבר.‬
‫כנסייה מגניבה. היא נראתה‬ ‫כמו קניון. "אלוהים הוא אחלה".‬
‫לא באמת הלכת ל"אלוהים הוא אחלה".‬
‫זאת הכנסייה של אוליביירה. שיחקתי איתו.‬
‫הלכתי לכנסייה אחרת, אבל היא הייתה סגורה.‬
‫אתה חסר תועלת. אני אתן להם לאכול אותך.‬ ‫-סליחה!‬
‫סליחה בתחת שלי. בוא הנה!‬
‫אלוהים אדירים.‬ ‫-זה לא הזמן. אנחנו חייבים לצאת מפה.‬
‫אין דרך אחרת!‬ ‫-אני יודע מה לעשות!‬
‫בספר היה כתוב שאם החצים‬ ‫והמים לא קיבלו ברכה,‬
‫אפשר למשוח אותם בדם של בתולה.‬
‫נפתרה הבעיה!‬
‫בואי הנה, קרול, תני לי את היד שלך.‬ ‫-תצילי את העולם.‬
‫תני לי את היד שלך.‬ ‫אני יודע שאת לא אוהבת דם.‬
‫בואי הנה, קרול.‬ ‫-זה לא הזמן.‬
‫קרול, תני לי את היד.‬ ‫-אני לא בתולה.‬
‫תירגע, פרננדיניו.‬
‫אלוהים שבשמיים!‬
‫אני הולך להקיא.‬
‫זה אתה!‬ ‫-לא, לא.‬
‫זה אתה.‬ ‫-לא! לא היינו ביחד.‬
‫תקשיבו לי.‬
‫אני בתול. בסדר?‬
‫מה…‬ ‫-באמת?‬
‫הוא אמר… אתה בתול!‬ ‫-וואו!‬
‫שיקרת לי.‬ ‫-רק לך מותר לשקר עכשיו?‬
‫לא משנה, אפשר להשתמש בדם שלי.‬ ‫-בסדר.‬
‫תמצא וריד.‬ ‫-חתיכת מטומטם!‬
‫זאת חייבת להיות בתולה!‬
‫דם של גבר לא יעבוד.‬ ‫-נכון.‬
‫התוודיתי לשווא!‬
‫חשיפה בחינם. אני אספר לכולם.‬
‫זהירות, מותק!‬ ‫-אנחנו הולכים למות!‬
‫איי, אמבה!‬ ‫-אנחנו נמות.‬
‫בואו נתחבק כולנו. חוץ מאמבה.‬
‫רגע, רגע.‬ ‫-מה?‬
‫יש ביננו בתולה.‬
‫מוניקה!‬
‫חשבתי שאני מזל אריה.‬
‫אל תתחילי עם השטויות.‬
‫תחזיק את הדלת!‬
‫אני מנסה!‬ ‫-תחזיק את הדלת!‬
‫אדוני, אני…‬
‫אני מתנצל על המהומה.‬
‫אין צורך בהתנצלות, גרג.‬
‫בזכותך קצת יותר כיף פה, זה הכול.‬
‫בקרוב הם יהיו מתים.‬
‫אבל הם המשפחה שלי.‬ ‫-הם היו.‬
‫עכשיו זאת המשפחה שלך,‬
‫גרגוריו.‬
‫זה כואב, מתוקה?‬ ‫-בכלל לא.‬
‫הבת שלי ממש אמיצה.‬ ‫-נכון.‬
‫תקשיבו, כולם. תעמדו מאחוריי. אמבה, היתדות.‬
‫מהר!‬ ‫-קדימה!‬
‫קדימה!‬ ‫-עכשיו, אמבה!‬
‫קדימה!‬ ‫-תיזהר!‬
‫תישארו מאחוריי. אמבה, פתח את הדלת.‬
‫אף אחד לא יעצור אותי עכשיו!‬
‫זוזו הצידה, ערפדים!‬
‫מהר, מהר.‬ ‫-אני מנסה.‬
‫קדימה, מותק.‬
‫בואו כבר!‬
‫לך, אבא!‬ ‫-בוא כבר.‬
‫אוי, לא!‬
‫אמבה!‬
‫בבקשה!‬
‫קרול!‬ ‫-קדימה, קרול!‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫זהירות.‬ ‫-לעזאזל.‬
‫קדימה.‬ ‫-בואו.‬
‫ברגע שתצאו החוצה, תתחילו לרוץ.‬
‫בבקשה, אהובה, תשמרי על הבת שלי.‬ ‫אני ואמבה נסדר הכול.‬
‫הכול יהיה בסדר.‬ ‫-טוב.‬
‫אתה מדהים.‬ ‫-באמת?‬
‫יותר טוב מאחיך?‬ ‫-הרבה יותר.‬
‫שמור על עצמך. תיזהר, אמבה.‬
‫תיזהרו. לכי. קדימה, אמבה.‬
‫גרג?‬ ‫-התגעגעת אליי?‬
‫לא, גרג.‬
‫אתה סיבכת את ונסה.‬
‫היא הייתה מוגנת, מטומטם.‬
‫חכי, מתוקה.‬ ‫-אמא, מהר!‬
‫רגע, מתוקה. אמא נועלת עקבים.‬
‫אולי נוכל להשתמש ברכב הזה.‬ ‫-תיכנסו, תיכנסו.‬
‫תיכנסי, תיכנסי!‬
‫בואי, קרול, בואי! תסגרי את הדלת!‬
‫איפה המפתחות?‬ ‫-תזדרזי כבר, ונסה!‬
‫תזדרזי!‬
‫מי זאת?‬ ‫-אמא שלי.‬
‫אף פעם לא ממש אהבתי אותה.‬ ‫-היא די ידעה.‬
‫אתה הבאת הנה את כל הערפדים האלה!‬
‫מה אחותי מצאה בך?‬
‫אנחנו לא בוחרים את הגיסים שלנו.‬
‫אבל אפשר להיפטר מהם.‬
‫אנחנו קרובי משפחה!‬
‫לא! גיסים הם לא קרובי משפחה.‬
‫פרננדיניו!‬ ‫-תברח, אמבה!‬
‫הוא באמת אוהד ואשקו.‬
‫בשביל ואשקו!‬
‫אמא, סעי כבר!‬ ‫-אין לי מפתח.‬
‫תתניעי, ונסה!‬
‫איך? אין לי מפתח!‬
‫תעשי קצר במתג.‬
‫מה שמרתיע אותנו הוא לא הצלב,‬
‫אלא האמונה שלכם בו.‬
‫אבל האמונה לבדה‬
‫לא תמיד מספיקה.‬
‫אל תדבר שטויות.‬ ‫אתה מפחד מהצלב הזה, הוא אמיתי.‬
‫זה נכון, אבל אני לא צריך להתקרב אליכם,‬
‫ולא לאף אחד אחר, כדי להרוג.‬
‫ראית את זה?‬
‫הוא ערפד או ג'דיי? לעזאזל.‬
‫לאן היא הלכה?‬
‫תראו מי פה.‬
‫אתה לא מבין.‬
‫אתם לא יכולים לעצור אותנו.‬
‫אנחנו נשלוט בארצות הדרום,‬ ‫השאלה היחידה היא מתי.‬
‫עכשיו באמת אכלתי אותה.‬
‫החיסול שלך יהיה תענוג.‬
‫הוא הפך לעטלף. אוי, אלוהים.‬
‫לעזאזל!‬
‫אמבה! היי!‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫שלך, פרננדיניו, בעט!‬
‫בלעתי ערפד!‬
‫בלעתי ערפד. איזה גועל!‬
‫נראה לי שזה היה התחת שלו.‬
‫גבר, זה היה השער הכי יפה שלך.‬
‫בשביל ואשקו, אמבה. כן!‬
‫פרננדיניו! איפה אני?‬
‫הומרו!‬
‫הכול כרגיל, גבר?‬
‫בואי, מתוקה.‬
‫זהירות. תישארי לידי.‬
‫תוציאי אותי מפה!‬
‫מי סגר אותי פה?‬ ‫-זהירות, קרול. זהירות!‬
‫מה קורה פה?‬
‫הם הצליחו!‬ ‫-תודה לאל.‬
‫אמא, אני ממש שמחה שחזרת.‬
‫מאיפה חזרתי, מתוקה?‬
‫איך הגעתי הנה?‬
‫טוב, זה סיפור ארוך. אני אספר לך אחר כך.‬
‫אני אבוא למשרד שלך ואסביר. טוב?‬
‫לך, לך. היציאה שם.‬
‫גבר…‬ ‫-פרננדו?‬
‫רגע. היי!‬
‫היי. אוי, אלוהים.‬
‫באמת, פרננדיניו.‬ ‫-מה קרה?‬
‫מה אתה עושה פה?‬ ‫-מה אני…?‬
‫בעצם…‬
‫איפה אנחנו?‬ ‫-אתה…‬
‫מה?‬ ‫-הכול בסדר? תסתכל על הצלב.‬
‫אהבתי.‬ ‫-אתה…?‬
‫הכול כרגיל? חזרת להיות רגיל?‬
‫אני מרגיש מוזר, פרננדיניו. התגעגעתי אליך.‬
‫ממש התגעגעתי אליך. אתה יודע‬ ‫שאני אוהב אותך. יש לך מקום אצלי בלב.‬
‫אותו קוץ בתחת כמו פעם.‬
‫אני רציני, פרננדיניו. אתה האח שלא היה לי.‬
‫אל תגזים.‬ ‫-אני יכול לישון אצלכם כמה ימים?‬
‫איזה קוץ בתחת.‬ ‫הוא יכול לקחת מלון בלי בעיה.‬
‫תודה לאל שאתה בסדר.‬ ‫-אני בסדר, אהובה.‬
‫דוד גרג!‬ ‫-היי!‬
‫איזה יופי שחזרת, גרג!‬
‫היי, אני קוטל הערפדים כאן!‬
‫אני קטלתי את הערפד! שיהיה ברור.‬
‫פרננדיניו, תירגע, אהוב.‬
‫אני יודעת.‬ ‫-יופי.‬
‫תן לי נשיקה. לא, בלי נשיקות.‬
‫גיבור שלי.‬ ‫-עכשיו אני פודל.‬
‫כיף לראות אתכם.‬ ‫התגעגעתי אליכם מאוד, לא יודע למה.‬
‫איזה קוץ בתחת.‬ ‫-המשפחה מעל הכול.‬
‫בוא נדבר רגע.‬ ‫-דוד גרג!‬
‫מי שם את כל הקישוטים‬ ‫המעפנים האלה בבית שלי?‬
‫את, אמא.‬
‫ומי שבר את החלון שלי?‬
‫אני! הצלתי את העולם…‬
‫אני לא צריך להסביר את עצמי.‬
‫אתם יודעים למה הכי התגעגעתי?‬
‫למה?‬ ‫-התגעגעתי לזה מאוד.‬
‫ערימה משפחתית!‬ ‫-אוי, לא!‬
‫כבר דיברנו על זה!‬
‫אוי, לא!‬ ‫-לדגדג!‬
‫אל תדגדגו אותי!‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫חברים, זה הכול להיום.‬
‫אבל לפני שנלך, אתה רוצה למסור משהו לצופים?‬
‫הם ישמחו לשמוע משהו מזיקו.‬
‫היה ממש כיף, פרננדיניו.‬
‫אני רוצה לנצל את ההזדמנות‬ ‫ולומר משהו חשוב מאוד.‬
‫האשימו אותך שמכרת משחק ושהחמצת שער בכוונה.‬
‫זה קורה בכדורגל.‬ ‫-כן.‬
‫אני ראיתי את הקריירה שלך.‬ ‫אני מכיר את האופי שלך.‬
‫הרבה אנשים אומרים שמכרת את המשחק,‬
‫ושהחמצת שער בטוח, אבל זה לא נכון.‬
‫אני מאמין בך במאה אחוז.‬
‫אף פעם לא היית בוגד, כמו שאומרים בכדורגל.‬
‫תמשיך ככה, גבר.‬
‫רציתי לספר לכולם מה אני חושב עליך.‬
‫זיקו…‬
‫אין לך מושג מה עבר עליי.‬
‫הייתי צריך לשמוע את זה, גבר.‬
‫אומרים שאני בוגד.‬
‫אני לא בוגד.‬ ‫-אתה לא בוגד.‬
‫תפסיק לצלם.‬
‫זה היה ראיון מדהים, לא?‬
‫אתה נראה נורא כשאתה בוכה.‬ ‫-כן, אתה תינוק בכיין.‬
‫אין צורך לדבר ככה.‬
‫סליחה, מר פרננדו.‬
‫מתי התחלת לקרוא לי ככה?‬
‫קרול ביקשה ממני.‬
‫זה חם, זה חם. זהירות.‬
‫תראו מה יש לנו פה.‬ ‫-אהובה, זה בשר!‬
‫כן. החלטתי לחרוג מהרגלי.‬
‫מגיע לך.‬
‫בואי הנה.‬ ‫-לא! זה לא הזמן.‬
‫זה חייב להצליח מתישהו.‬
‫איזו חולצה יפה לבשת!‬
‫כן, לא מצאתי את החולצה של רוונגורוקי.‬
‫באמת? מעניין איפה היא יכולה להיות.‬
‫ברוך הבא למשפחה.‬
‫תודה.‬ ‫-די, אבא, זה נורא.‬
‫לא, באמת. אתה שוטף כלים היום, ילד.‬
‫אהובי, אתה יכול לפתוח את הדלת?‬
‫כן, בטח.‬
‫שלום.‬ ‫-זה חמי!‬
‫כמה זמן!‬
‫אני יכול לישון אצלכם כמה ימים?‬
‫ומה שלום ונסה?‬
‫כמו משפחה של חסרי בית.‬
‫היא בסדר, תודה.‬
‫מה קרה?‬
‫מזג האוויר בריו דה ז'נרו לא עושה לי טוב.‬
‫איזה קור!‬
‫תיכנס, תרגיש כמו בבית.‬
‫סליחה.‬
‫ונסה, זה אבא שלך.‬
‫אבא שלי? איזו הפתעה נחמדה!‬
‫כן, מעולה.‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬