Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Bine.
Să nu uităm ceva! Să zicem că prindem rechinul.
Dacă folosiți telefonul...
PRIMA ZI DE PREGĂTIRE SALVAMARI
...pentru a suna pe cineva, anunțați și celelalte plaje.
Dacă închideți plaja voastră pentru că ați văzut un rechin,
trebuie să-i spuneți și colegului de la parcare.
Dacă nu confirmați vizual și închideți plaja...
voi răspundeți.
Aveți întrebări?
- Bine. - O zi faină!
Cu siguranță, acum e mult mai stresant...
ȘEF SALVAMARI NEWCOMB HOLLOW
...și trebuie să fii mai atent.
Încă există pericolele întâlnite în trecut,
precum curenți de retur și astfel de lucruri.
Apoi, avem acest pericol în plus, și anume rechinii albi.
- Ce mai faci? - E foarte cald.
Mă bucur să te văd!
- Mă bucur că ai revenit vara asta. - Și eu.
Mulțumim că ați venit pe Litoralul National Cape Code.
Este un mediu marin sălbatic...
SERVICIUL PARCURI NAȚIONALE
...în care rechinii sunt principalii prădători.
Avem rechini. Sunt animale periculoase.
ÎNOTĂTORI ȘI PESCARI - ATENȚIE
Zona de agrement a fost organizată în absența lor.
Asta e special la Cape Cod,
spre deosebire de alte zone unde se întâlnesc rechini.
Asta este barca noastră.
Anul trecut era nouă.
Am cumpărat multe unelte și echipamente după acea fatalitate.
Suntem îngrijorați când vedem oameni înotând în larg.
Le spunem să se întoarcă.
E ceva nou, din cauza rechinilor.
PLAJA NEWCOMB HOLLOW NERESPECTAREA SE AMENDEAZĂ
Cât de mari crezi că sunt?
Sunt de diferite mărimi, variază de la 2,4 m la 4,2 m sau 4,7 m.
Se întâmplă un lucru extraordinar aici.
PROTEJAREA RECHINILOR ALBI
Dar înțeleg că nu toată lumea vede lucrurile astfel.
Un loc precum Cape Cod este o zonă agreată de multe specii,
din motive diferite.
Aici, rechinii albi intră în contact cu oamenii.
E greu. Mulți oameni, care trăiesc aici de decenii,
nu au fost nevoiți să se gândească la asta până acum zece ani.
Pentru ei, e o mare schimbare.
- GoPros? - GoPros!
- Echipament complet? - Da.
- Bună, fraților! - Ce faci?
Bine. V-ați distrat acolo?
Spune-le oamenilor că a fost observat un rechin și să nu intre în apă
- ...cel puțin 45 de minute! - Da! I-am zis...
Am uitat să le spun. Da.
Bună! Bine. Ce mai faci?
- Bine. - Bravo!
Tu ce faci? Ești cuminte?
REZIDENT WELLFLEET
Haide! Nu-i amuzant!
Pa!
Odgonul e liber. Nu mai e cale de întoarcere.
Mergeți să vedeți balene.
Ce vom vedea?
TABEL COMPARATIV BALENE, DELFINI
Balena cu înotătoare, cu cocoașă.
Uneori vedem și rechini albi aici, dar doar dacă vânează.
Dacă vânează, avem ce vedea.
DUPĂ MUȘCĂTURĂ
PLECAT LA MASĂ VÂNĂTOAREA A ÎNCEPUT!
Mai știi anul ăla când vedeam
...patru sau cinci rechini în fiecare zi?
Da!
N-am vrut să-ti spun câți am văzut în ziua aia.
Unul a venit lângă barcă, în apă mică. Ne întorceam la țărm.
PESCAR LOCAL
Am fost șocat. Jur, parcă era o scenă din Fălci.
Să-ti zic de ce te cred!
Singurul pe care l-am văzut bine sub apă...
PESCAR LOCAL DE HOMARI
...a fost foarte mare.
Mă uitam la el și părea imens și încet.
Serios, chiar cresc atât de mari?
Cred că era atât de mare! Jur!
Era atât de mare!
Am văzut doar doi, când vizibilitatea era foarte bună.
Mă întreb câți n-am observat când nu se vedea bine.
Când apa era tulbure.
Cu câțiva ani în urmă, scriam despre cercetători
care studiau rechinii din Cape Cod.
Au venit cu surle și trâmbițe zicând
că vor marca și vor prinde atâția rechini...
TEROAREA DIN CAPE COD URMĂRIREA RECHINILOR
Au prins doar doi.
Am mers acolo...
JURNALIST
...în prima zi, să văd un rechin, ca apoi să merg acasă și să scriu articolul.
A trebuit să revin timp de 11 zile.
Nu erau așa de mulți rechini atunci.
Erau la o distantă destul de mare de țărm.
Câteodată apăreau lângă mal.
Poate lângă Chatham. Dar nu erau lângă plaje.
Suntem în Truro, pe plaja Ballston, unde cineva a fost...
Nu știu.
Știm ce s-a întâmplat? A fost mușcat de ceva sau...
BĂRBAT ATACAT DE RECHIN
Chris Myers era în apă cu fiul său, când un rechin alb
l-a mușcat de picior.
A reușit să se elibereze
și a fost dus la spital cu opt plăgi deschise
și câteva tendoane rupte.
PLAJĂ PUSTIE DE TEAMA RECHINILOR
TOT MAI MULȚI RECHINI VĂZUȚI ÎN CHATHAM
Părea...
NUMĂRUL RECHINILOR CREȘTE
...că apăreau tot mai mulți rechini în fiecare an, aproape de plaje.
15 AUGUST 2018
În august 2018, eram pe plajă într-o după-amiază.
Ne pregăteam să intrăm în apă, când am auzit strigăte.
Cam la 90 de metri de noi.
Suntem chemați pe plaja Longnook. O persoană a fost mușcată de un rechin.
Am fost chemați pe plaja Longnook, pentru un posibil atac al unui rechin.
N-am crezut că-i o mușcătură de rechin.
PARAMEDIC ȘI PESCAR LOCAL
Se întâmplă rar aici.
Dar imediat ce am ajuns acolo, am știut că nu e ceva neînsemnat.
Era ceva complet diferit.
Sângera abundent. Fusese mușcat de picior.
BĂRBAT RĂNIT ÎN PRIMUL ATAC DE RECHIN DIN 6 ANI
William Lytton, de 62 de ani, a fost atacat la plaja Truro.
A scăpat lovind rechinul în branhii.
A văzut asta într-un documentar despre animale.
ALERTĂ DE RECHINI ÎN CAPE COD
Când un băiat a fost ucis la Wellfleet a devenit clară prezenta lor.
15 SEPTEMBRIE 2018
Era o zi de vară frumoasă.
Toată lumea se distra, făcea surf, se dădea cu placa, înota, căuta scoici.
Nu-ți puteai dori o zi mai făină.
Familiile erau pe plajă.
REZIDENT WELLFLEET
Valurile erau bune pentru surf. Arthur era aici cu Isaac, prietenul lui.
Arthur Medici, de 26 de ani,
făcea surf cu prietenul lui, Isaac Rocha.
Pe la 9:30, eram singură.
Mă plimbam pe plajă ca de obicei. Două persoane erau deja în apă,
dădeau un spectacol formidabil pe plăcile de surf.
Îi aplaudam...
REZIDENT WELLFLEET
...de pe deal.
Am auzit un sunet...
și cum stăteam acolo, am văzut sângele.
Isaac țipa cât de tare putea după ajutor.
"Ajută-l!"
Mă uitam în jos la deal și mă gândeam la ce naiba pot face.
Am intrat în apă. Un val l-a lovit pe Arthur în față,
m-am băgat sub el și l-am scos ținându-l în spate.
Nu îl puteam duce mai departe.
M-am uitat în jos.
Am văzut că picioarele lui erau distruse, dar n-am văzut sânge.
Nu era sânge în jurul nostru.
Dispăruse de mult.
Le-am spus băieților cât de mult îi iubesc,
i-am sărutat, am strigat la Dumnezeu și am plâns,
așteptând să vină ajutoarele.
Nu știam ce s-a întâmplat.
Sunt pe plaja Newcomb Hollow, în Wellfleet, Massachusetts.
Am văzut un surfer mușcat de un rechin. La 270 m de plajă.
Am văzut tot s-a întâmplat.
Un atac îngrozitor. Am văzut cum s-a întâmplat.
Îl transportă de pe plajă acum.
În acest moment, a fost raportată o mușcătură de rechin.
Salvamarii încercau să-l ajute.
E un bărbat inconștient, cu o rană severă la picior.
Bietul băiat nu mai putea fi ajutat.
UNITATEA DE POMPIERI WELLFLEET AMBULANȚĂ
Am primit apelul în dimineața aceea. Veneam dintr-o zona închisă...
PESCAR LOCAL
...la 120 km est de P-Town.
Când am avut semnal, m-a sunat fiica mea.
A zis că prietenul ei a fost ucis de un rechin.
După ce l-au luat, s-a lăsat o liniște mormântală.
Eram uluiți, ne uitam unii la alții, parcă primiserăm un pumn în față.
Cam așa ne simțeam.
O poveste care te bântuie. Îmi pare rău pentru familia lui și...
Se pare că, în orice moment, se poate întâmpla ceva violent.
Dar nimeni nu se gândea că, de-a lungul coastei Noii Anglii,
într-o după-amiază însorită, pândea o nălucă.
DOLIU PENTRU VICTIMA UNUI ATAC DE RECHIN
E primul atac fatal de rechin din Cape Cod din ultimii 80 de ani.
Autoritățile au închis plaja...
RECHINI ALBI LA CAPE COD
...după o vară în care au fost văzuți numeroși rechini...
TEAMĂ LA CAPUL COD
...și un atac neletal anterior,
pericolul devine din ce în ce mai greu de ignorat.
RECHINII VÂNEAZĂ IAR
A fost un punct de cotitură.
Bine, mulțumesc. Acum este ora 18:00, 27 septembrie 2018.
Este o ședință despre rechini.
Vreau să spun mai întâi că orașul nostru este foarte tulburat
de pierderea lui Arthur Medici, ne-a afectat profund pe toți.
Ne aflăm aici ca să discutăm despre ce s-a întâmplat.
Avem experți reprezentativi care vor răspunde la întrebări
și vor descrie pe scurt ce se poate face
pentru îmbunătățirea plajelor din Cape Cod.
Știm destul de bine când apar rechinii aici,
unde sunt când vin aici.
Nu am văzut schimbări majore în comportamentul lor prădător.
Am avut multe sesizări privind numeroase apariții
și li s-a acordat atenția cuvenită.
Le amintesc aleșilor noștri
că moartea lui Arthur Medici, în vârstă de 26 de ani,
nu a fost din vina lui, ci a noastră.
Oficiali guvernamentali stau în spatele acestor mese
și ne spun nouă, oamenilor,
că nu putem face nimic în propriul nostru mediu.
Dacă ați fi fost acolo, în acea zi, ați fi luptat pentru asta.
A fost un tânăr frumos
care si-a pierdut viața pentru că noi nu am făcut nimic.
În ziua când s-a întâmplat, cred că munceai.
- Da. - Eram doar eu cu mama la Cape.
Am mers să iau placa...
REZIDENT WELLFLEET
Mi-a zis că nu ies.
Am întrebat-o de ce. Avusesem o zi grea. Voiam doar să ies să fac surf.
- Valuri faine. - Erau bune.
Era o zi de relaxare. I-am zis că merg.
M-a împiedicat cam 30 de minute.
REZIDENT WELLFLEET
- Am întârziat. - Eu i-am zis.
I-am zis să nu vă lase niciodată la surf dacă eu nu sunt acolo.
- De aceea ți-a interzis mama. - Da.
Mă bucur că a făcut-o, pentru că...
Datorită ei nu m-am aflat în apă atunci.
Exact.
Bună seară, tuturor! Mă numesc John Kartsounis și locuiesc în Wellfleet.
Sunt tată a trei copii. Doi dintre ei au fost salvamari,
unul dintre ei chiar salvamar-șef.
Fiica mea a fost martoră la atacul fatal asupra lui Arthur Medici.
A fost oribil. A încercat să ajute cât de mult a putut.
Am făcut surf și am înotat în apele plajelor exterioare de 35 de ani.
Nu le mai permit copiilor mei să intre.
Avem o problemă aici.
Iar problema este creată de om.
Scuze! Mulțumesc.
Sunt mulți care au aceeași părere despre...
- Siguranța publică este importantă. - Da.
Acesta e rolul principal al guvernului.
Siguranța publică. Nu cea a rechinilor sau conservarea lor.
Înțeleg argumentele susținătorilor lor, dar nu în detrimentul oamenilor.
Asta e problema aici și trebuie să o abordăm.
Sper că luați asta foarte în serios. Mulțumesc.
Iau benzi de cauciuc ca să pun în jurul încheieturilor. Poate merge.
Mai vrei?
Să le ai la îndemână!
Cum Cape Cod a devenit noul loc de adunare sezonieră
pentru rechinii albi, se fac multe cercetări aici,
în largul coastei.
Dă-mi aia...
DIVIZIA PESCUIT MARIN
Megan! Mersi!
Facem cercetări pentru a afla mai multe
despre aceste animale, că să prevenim riscul
ca cineva să aibă o întâlnire neplăcută cu un rechin alb.
Mai ai, Wayne? Asta s-a scufundat.
Da...
mai e una în partea cealaltă a tipului ăla, pe prova lui, e una mică.
Da, sună bine.
Vom avea parte de acțiune.
Cea mai frecventă întrebare care ni se pune e:
"Câți sunt?" Dar nu avem un răspuns.
Nu se știe numărul lor.
Parte din misiunea noastră este de a cataloga rechinii albi din Cape Cod.
Vom pune niște etichete acustice, unele pe termen lung,
care vor fi detectate de receptori.
Bine, încetinește! Încetinește! Nu văd de la soare.
Ajung imediat, sunt aproape.
Oprește acolo, John! Vin la tine.
Da. Nu mai merge.
Chem ajutoare. Ni s-a stricat o ambarcațiune.
Putem pleca?
- Da, domnule. - Bine.
Doar să nu se sperie...
Îmi place cum se poartă.
Înoată puțin în zigzag. A coborât un pic.
- Șerpuiește. - Trebuie să încetinească,
pentru că nu vreau să pierd eticheta de pe prăjină.
Ne dă bătăi de cap.
Da, uite! N-are stare.
Strigă dacă ai nevoie de ajutor.
Puțin mai jos!
Nu te întoarce!
- La naiba! - Ce figură!
- Încetinește! - Am scos-o din viteză.
Trei metri în adânc.
Destul de adânc.
- Stai așa, Greg! - Aproape!
Nu vreau să sară.
- L-ai prins! - Da! Bună treabă!
- Da! - Bine, ai grijă! Ai grijă!
- Grozav! - Bună treabă! Victorie, căpitane!
Are un transmițător acustic care va rămâne activ.
De asta folosim săgeata. Menține eticheta înăuntru.
Va semnaliza timp de zece ani.
I-am dat drumul.
Bine.
Când un rechin etichetat înoată pe lângă receptoarele noastre,
oamenii primesc informația asta pe telefon imediat.
Informațiile sunt integrate în aplicația noastră, Sharktivity.
APARIȚIE RECHIN CONFIRMATĂ ORA 13:00, 22 IUNIE 2021
Sunt și informații despre rechin.
APARIȚIE RECHIN CONFIRMATĂ (1)
E o poză a rechinului respectiv.
APARIȚII - DISTANȚĂ - DETECȚIE
A schimbat abordarea oamenilor cu privire la rechinii din largul coastei
și cât de frecvent apar în apele din apropierea țărmului.
KIT PENTRU SÂNGERĂRI ABUNDENTE SUNAȚI LA URGENȚE
Să vedem dacă le primim.
Joanie a venit pe la 2:30 noaptea trecută și a plecat la 3:00.
- Cine? Jody. - Joanie.
- Joanie? - Da.
DETECTARE JOANIE (1)
Nu știu cât de mare e Joanie...
Bine. Să sperăm că ne ajută azi.
Îl lăsăm să fluture tot timpul, ca oamenii să știe că sunt rechini în apă.
Înseamnă că intri pe propria răspundere.
- Da. - Dacă detectăm unul la geamandura noastră
sau dacă vedem unul, scoatem lumea din apă și arborăm steagul negru.
- E negru! Bine. - Da.
- Doar mă întrebam. - Da.
O zi bună!
Am văzut o focă pe bancul de nisip.
Când vedem o focă, devenim îngrijorați.
Rechinii sunt foarte silențioși, iau prada prin surprindere.
Focile sunt mai agile, deci pot înota foarte repede.
Dar, evident, oamenii nu sunt atât de agili.
Vezi peștele ăla de la 1.6 km distantă?
Fraieri în apă mică, frate.
- Nu-i așa? - Sunt motivați.
Doi metri aici și continuă.
Are o grămadă de foci aici.
A plecat la vânătoare.
Greg Skomal, singura persoană de pe Coasta de Est care știe cu adevărat
care sunt circumstanțele, mi-a spus mereu că rechinii,
din câte a văzut,
nu intră în zona de surf,
pentru că au o teamă instinctivă de a fi atinși.
Din nefericire, anul trecut și-a schimbat părerea.
Nu mai era sigur.
Văzuse situații în care au intrat în zona de surf după o focă,
deci, dacă vânează ceva, sigur intră în zona de surf.
- Vezi aia? Cred că e... - Da. Vine o focă.
Da?
Are o cicatrice pe spate. Tocmai am văzut o mică adâncitură.
CENTRUL DE STUDII COSTIERE
- Faci o fotografie? - Da.
Da! Privește!
Nu văd rana.
Văd... Adică, nu...
- Nu sângerează. - Nu... Pare vindecată...
- Da. - ...adâncitura.
Nu, nu e foarte veche, Lisa. Vezi?
Văd. Pare ceva alb. E alb sub suprafață.
Nu locuiesc departe de aici. Acum doi ani, am venit aici în august.
Era o după-amiază târzie și m-am dat jos de pe bicicletă.
M-am uitat în depărtare. Era un rechin alb.
M-a uimit.
LABORATOR OBSERVARE VALURI
Am petrecut vreo oră urmărindu-l, apoi focile au început să treacă
foarte aproape de țărm, călătorind spre nord sau spre sud.
Au venit păsările răpitoare...
FOCI COMUNE ÎN ATLANTIC
...bărcile treceau și m-am gândit
că putem face un studiu comportamental aici,
analizând comportamentul rechinilor și al focilor.
Când stăm aici, ne uităm la cum tranzitează focile și rechinii albi
sau cum își petrec timpul, aici lângă faleză.
Stai! Avem o focă. Scuze, trebuie să iau o...
Bine, Margery, ești gata?
Relevment nouăzeci și patru. Îți spun acum distanța.
O sută patruzeci și doi, se duce spre nord. Dă târcoale.
Interacționează!
CENTRUL DE STUDII COSTIERE
A avut loc o interacțiune între primul și al treilea animal.
Al treilea animal s-a apropiat prea mult.
- Primul... - S-a rotit.
...și l-a împins pe celălalt.
- Interesantă treabă. - A fost interesant.
Focile ne pot spune multe despre mediul oceanic.
Sunt o specie care ne arată sănătatea ecosistemului.
Ne oferă multe informații.
Ne arată recuperarea unei specii.
Există ideea asta de schimbare a referințelor de bază.
Că lucrurile cu care ai crescut sunt normale.
Adesea, schimbarea referințelor de bază arată o scădere.
Schimbarea arată o creștere în cazul focilor și este impresionant.
Oamenii spun că nu erau multe foci.
Au dreptate, nu erau.
LA 30 KM SUD DE CAPE COD, SE AFLĂ INSULA MUSKEGET
CEA MAI MARE COLONIE DE REPRODUCERE A FOCILOR GRI DIN AMERICA DE NORD.
CROCKER SNOW PROPRIETARUL INSULEI MUSKEGET
Am petrecut mult timp peste tot în lume, în tot felul de locuri care îmi plac.
Dar, când pășesc pe Muskeget,
când ating cu talpa nisipul, devin unul cu Muskeget.
Nimic nu mai contează.
Prima mea experiență a fost la nouă ani,
imediat după ce tata a luat-o și a aterizat cu un Piper Cub,
avioanele alea galbene cu un singur motor.
Cel mai bun prieten al meu era în spate. A aterizat pe plaja aia.
Ne-a lăsat, s-a întors în avion, a spus că se întoarce și a decolat.
Îmi amintesc clar cum stăteam acolo cu prietenul meu
- ...uitându-mă la avion cum dispare. - Te cred!
Oriunde mergeam ne atacau pescărușii,
pentru că treceam prin cuiburi fără să știm.
Parcă eram...
CERCETĂTOR PROGRAMUL NOAA
...în Păsările de Alfred Hitchcock. Am găsit o mașină veche
și încercam...
Când s-a întors tatăl tău?
Din amintiri și memoriile mele, două ore. Până la urmă, am văzut un avion galben.
Ne considerăm administratorii insulei.
O păstrăm așa cum este, cu excepția focilor gri.
Fac parte din ea.
Știi, înțelegi ce zic.
Nu vreau să domine celelalte specii de pe insulă.
Nu ai văzut pui aici în 1960, nu?
Primul a fost găsit în '64. Apoi au fost între 20 și 40.
Aveau nume. Cercetătorii strigau: "Uite-l pe Mario!"
- Ți-am spus asta. - Erau putini,
- ...le puteau da nume. - Da, i-au numit. A fost drăguț.
Acum 15, 20 de ani, să vezi o focă era un eveniment.
Când eram copil și ne petreceam vara la Cape Cod,
dacă vedeam două într-o vară, era un eveniment.
Ziceai: "Am fost la Ballston azi și am văzut o focă."
Oamenii sunt foarte surprinși, chiar și localnicii, când văd foci.
Au dispărut o perioadă îndelungată, din cauza recompenselor.
Se credea că reduc numărul peștilor de negoț și erau vânate.
RECOMPENSĂ PENTRU FOCI
Erau recompense pentru nas, piele sau înotătoare.
RECOMPENSĂ PENTRU NAS
LEGEA SPECIFICĂ CĂ TREBUIE TĂIAT ȘI ARS
Bunicul meu le vâna, desigur.
Se vâna bine la Muskeget.
PESCAR LOCAL
Te duceai acolo, le prindeai și aduceai nasurile.
Puteai tăia și urechea.
Se crede că au fost vânate peste 20.000 de foci
în apele din Massachusetts.
Apoi, în 1972, legea privind protecția mamiferelor marine
a fost instaurată pentru a proteja focile.
O LEGE PENTRU A PROTEJA MAMIFERELE MARINE
ȘI PENTRU ALTE SCOPURI CONEXE
Când au ajuns cam la 200, am întrebat-o.
- Valerie! - Rue.
- A zis... - Valerie Rue.
...că nu vor depăși mai mult de 1.000.
Nu va fi suficientă hrană sau va apărea o boală.
În mod evident, s-a înșelat amarnic.
LA CEA MAI RECENTĂ NUMĂRĂTOARE, S-AU ÎNREGISTRAT MAI MULT DE 3.000 DE PUI
ÎNTR-UN SINGUR AN
DE LA MUSKEGET, FOCILE CĂLĂTORESC DE-A LUNGUL COASTEI DIN CAPE COD
Avem tot felul de necazuri cu rechinii.
Este evident. Nu e o chestie la care să te gândești prea mult.
Sunt atrași de foci și sunt multe foci.
Este clar că populația a ajuns la un număr care creează un dezechilibru.
Legea privind protecția mamiferelor marine
interzice scoaterea de pe listă a focilor gri și a altor mamifere marine,
dacă nu mă înșel.
Trebuie să se schimbe asta.
Dacă depășesc numărul necesar
pentru a fi autosuficiente, schimbările ar trebui să fie posibile.
Nu au depășit încă numărul
ca să nu mai fie autosuficiente.
- Da. - Nu l-au depășit
- ...din punct de vedere ecologic. - Care este numărul potrivit?
Scopul legii protecției mamiferelor marine
este de a le permite să se recupereze într-o anumită limită.
Care este acel număr? Nu e menționat în lege.
- Nu e. Căci... - Nu se poate atinge.
Nu are limită.
Se întâmplă la fel și cu oamenii. Nici noi nu ne controlăm.
Dar controlați focile.
O șicanez un pic.
Focile se recuperează. Le merge bine.
Legea protecției mamiferelor marine a avut succes,
dar, pentru că populația a crescut mult, numărul lor intră în conflict
cu utilizările oceanului, iar asta încercăm...
- Da. - ...să echilibrăm.
În primul rând, dacă lăsăm natura în voia ei,
ele nu ar fi protejate.
În plus, de ce ar fi focile mai importante decât oamenii?
Pentru mine, e un argument important.
Evidențiază relația noastră cu natura.
- Da. - Dacă avem impresia că o putem domina
și controla sau dacă putem coexista cu ea,
ca o parte din ea.
Legea speciilor pe cale de dispariție are succes.
COMISAR REGIONAL
- Un succes imens. - Da.
Ne referim doar la un aspect, la o omisiune importantă
- ...din lege. - Da.
Simplu. Vrem o prevedere care elimină de pe listă o specie recuperată.
- Să nu mai fie protejate. - Da.
Atât. Asta vrem să facem.
- Da. - Potrivit lui Crocker Snow,
pe insula lui, Muskeget, există între 12.000 și 15.000 de foci.
ȘEDINȚA CAMMPA COMISIA PENTRU MODIFICAREA LEGII
Iar pe Monomoy, există între 20.000 și 25.000 de foci. Fă calculul!
Când vorbim cu lumea, trebuie să scoatem în evidentă
că ecuația echilibrului marin include și oamenii.
Cealaltă parte, opoziția, spune presei că oamenii sunt problema,
că nici măcar nu ar trebui să fim parte din ecosistem. E ridicol.
- E o prostie. - Lumea mi-a zis...
COMISAR BARNSTABLE
...că vreau să ucid focile.
Nu vreau să le ucid. Vreau un ecosistem echilibrat.
Iar oamenii fac parte din acel ecosistem. Asta e tot.
- Vreau să reiterez... - Nu e complicat.
Nu am folosit niciodată cuvântul "ucide".
Absolut niciodată.
Conservarea rechinilor albi din Atlantic
are un stand în fiecare sâmbătă pe plaja Newcomb Hollow din Wellfleet.
Știam că au pe unele plaje, n-am știut...
E un stand de propagandă într-un loc de parcare.
Au trei sau patru stagiari, iar când oamenii trec,
stau acolo și distribuie broșuri cu propagandă.
Bună!
Ce ne mănâncă azi?
Suntem de la Conservarea rechinilor.
Dăm sfaturi legate de rechini. Dacă intrați în apă...
Astea sunt toate datele de detectare. Așa știm unde au fost localizați.
Câți sunt în Cape Cod?
Nu știu exact.
Le place... știm că le place aici vara,
până în octombrie, dar numărul lor exact e greu de precizat.
CUNOAȘTE RECHINII
Nu sunt mulți pe plaja asta, din cauza bancurilor de nisip.
Noi suntem aici. Aici e ca o autostradă pentru activitatea rechinilor.
Oricând există posibilitatea de a... Da, cu siguranță.
Ce tare!
Am văzut un rechin ieri.
- Serios? Ce tare! - Da.
- Da. A fost. - Da!
- Nu știu ce specie a fost. - Probabil marele alb.
- Asta am... - Vin de obicei la mal.
- Bine. - Stăm aici până la 12.
- Când vă întoarceți de la surf, reveniți. - Sunt dinți de rechin?
Da, sunt dinți de rechin.
E un model 3D. Arată cât de mare poate fi un dinte de rechin alb.
Bine, dacă vrei să continui cu următorul, e în jur de 11:30.
Cam la un kilometru, chiar pe plajă.
Cel de pe plajă e chiar la țărm. Deci vino pe aici!
Cred că e vreo momeală, pentru că mai sunt în spatele lui.
- Da! - Mai sunt câteva forme,
la care văd că te uiți.
Chiar trebuie să scutur asta, știi?
- Momeală. - Ai văzut?
Nu, ce e? La ce te uiți?
Ce ai văzut?
A ieșit o înotătoare din apă. Una mică și triunghiulară.
- Nu era un mol? - Părea o înotătoare dorsală de rechin.
Abia a ieșit la suprafață.
- Cât de departe? - Chiar acolo! E chestia aia de acolo!
- Văd forma. - Forma aia!
Vrei să o raportezi, pentru siguranță?
- E chiar acolo. - E aproape.
Privește! Se vede mai clar.
- Ridică steagul! - Îl flutur.
Bine.
- L-am văzut clar când a intrat sub apă. - Te cred, Mike.
Era ca o umbră și se îndrepta într-acolo.
- Într-acolo? - Într-acolo, da.
Pentru siguranță, nu intrați timp de o oră.
Mulțumesc!
Câte telefoane crezi că ne înregistrează acum?
Mai sunt patru cam la...
aproximativ 60 de metri.
Chiar în zona de înot.
Aveți întrebări?
- E atât de aproape! - Da. Se apropie foarte mult.
Apoi, putem înota o jumătate de oră mai târziu. E ciudat.
Este. Asta e realitatea acum.
Știu.
Am visat că oamenii înotau pe bancul de nisip de acolo.
Am văzut o înotătoare și fluierul meu nu a mers.
Nu am putut să scot oamenii din apă.
Apoi, rechinul a fost adus de un val către țărm
și i-a mușcat pe toți de picioare.
Era un incident cu victime multiple și eram singurul salvamar.
Nu aveam telefon.
A venit un pompier cu o rolă de pansament.
Atât aveam la dispoziție.
Ne gândim mult la asta și chiar îi visez.
Asta spune ceva.
CINEMA ÎN AER LIBER WELLFLEET FĂLCI
Azi am avut un harponier în portul Sesuit, prindea peștele cu harponul.
Când se pregătea să tragă peștele la bord, un rechin alb i l-a atacat.
Se vede că a luat o mușcătură serioasă din el.
Când e lună plină, se întâmplă cel mai des.
L-a prins direct, aici e locul cel mai gras al mușchiului.
Acolo îl poate apuca cel mai bine.
Dacă te uiți la raza mușcăturii, e vorba de un rechin mare.
Dacă ai fi văzut ce am văzut noi, n-ai intra în apă.
Ieri m-am zgâriat pe braț.
Am sărit în apă și rana s-a deschis.
Sângeram un pic.
CENTRUL DE STUDII COSTIERE
Imediat m-am gândit că e un semn că sunt un biolog marin bun.
M-am întrebat cât de departe ajunge mirosul de sânge.
Probabil că se întinde la nivel molecular,
dacă îl simt animalele astea. Probabil că ajunsese
până la Wellfleet și se îndreptau toți în direcția mea.
Am ieșit din apă.
Când ești în apă mică, în Provincetown, îngrijorat de...
E un semn că teama se întinde printre cercetători și publicul general.
E un loc interesant. Cape Cod are o faună foarte bogată, sunt mulți rechini.
Numărul mamiferelor marine e în creștere,
în special foci și balene.
Rechinii sunt animale grozave.
Orice trăiește în vârful lanțului trofic e o creatură foarte specială.
Încă învățăm multe lucruri despre ei, tot felul de lucruri diferite.
Ce am aflat cu ajutorul etichetelor, etichetele pe termen lung,
nu se compară cu ce am învățat în facultate.
Animalele astea circulă pe distanțe imense.
Este interesant, dar trăim într-o perioadă cu schimbări majore.
Odată cu schimbarea drastică a numărului de foci și rechini albi,
e clar că sistemul trece printr-o schimbare importantă...
E de înțeles că oamenii sunt îngrijorați.
Urmează întrebările publicului.
Cine vrea să se adreseze consiliului poate să o facă.
Știu numele a două persoane din grupul Wellfleet.
- Bine. - John Kartsounis și Drew Taylor.
Și grupul tău... sunteți încă aici, nu?
Numele meu este John Kartsounis, rezident în Wellfleet. Merg...
în vacantă la Cape de 35 de ani și sunt rezident în Wellfleet de șapte ani.
Ne aflăm aici
ca să prezentăm percepția publicului legat de ce se întâmplă în orașul nostru.
Mă recreez în apele din Wellfleet din 1983.
Nu sunt cercetător, dar cred că știu multe
despre ce se întâmplă pe plajele orașului nostru.
Am ajuns de la nicio focă, la o suprapopulare cu foci.
Problema aici este că avem
o lege veche de 50 de ani și grupuri de interese speciale
care ne spun că e bătută în piatră
și nu poate fi schimbată.
- De unde pornim? - Nu sunt cercetător,
dar sunt politician și mă informez.
Deși căutăm soluții, vreau să spun
că e foarte greu să obții dispense la legea protecției mamiferelor marine.
Implică întreaga țară.
Nu numai ONG-uri locale, ci și ONG-uri naționale.
Indiferent dacă cred că e o idee bună sau nu,
nu e deloc relevant.
Încerc să fac ceva vara asta sau vara viitoare.
Părerea mea personală este că nu e realist, pe termen scurt.
- Deci asta... - E foarte greu să văd
și să observ
cum se închid magazine, e ca în recesiune.
Oficialii publici trebuie să se gândească la sănătatea și siguranța publică,
la faptul că oamenii au dreptul să fie pe plajă, să înoate
și să se recreeze la Cape Cod, cum o fac de 100 de ani,
fără să se teamă că vor fi uciși.
Totul ține de sănătatea ecosistemului.
Între anii '80 și mijlocul anilor '90,
indiferent de numărul lor, ecosistemul înflorea.
Erau foci.
Puteai să faci surf, să prinzi pești, biban, lufar, calcan.
Dar explozia populației focilor ne-a adus unde suntem azi.
Nu e vina focilor și a rechinilor.
Nu există un plan de gestionare, iar legile sunt scrise prost.
PESCAR LOCAL
Încă pescuiesc ton cu tatăl meu.
Înainte, eu lucram pentru el.
Acum lucrurile s-au schimbat. El lucrează pentru mine.
Mă bucur că pot să fac același lucru cu tatăl meu,
sunt a patra generație.
Dar majoritatea pescarilor știu ce se întâmplă și văd schimbările.
Nimic.
Obișnuiam să pescuim cod aici.
Găseam și calcan aici. Nu mai există acum.
Dăm vina pe foci.
Momeala nu mai vine din cauza lor.
Le vedem cum vin cu lavraci dungați.
Probabil că mănâncă și peștele mai mic.
Gata!
Am prins homari ani buni de zile. Soția îi vindea din garaj.
Primăvara veneau pescari din New York.
Pescuiau o săptămână.
Când plecau acasă, veneau la mine și cumpărau homari.
Apoi au apărut focile. Nu mai pot prinde un pește de pe plajă.
Pescăriile de primăvară nu mai există. Afacerea noastră nu mai există.
- Hotelurile s-au închis. - Magazinele cu unelte de pescuit, la fel.
Totul s-a prăbușit, pentru că au apărut focile.
Din cauza legii de protecție a mamiferelor marine,
nu le poți atinge, nu te poți uita la ele.
Nici măcar nu poți țipa la ele.
Eu cred că ecosistemul e dezechilibrat.
Îmi place să văd balene și foci într-o anumită măsură.
Dar când e prea mult, e prea mult.
E din ce în ce mai rău.
Cât voi mai trăi, vom avea problema asta.
CROWN & ANCHOR RESTAURANT, COCTEILURI ȘI CABARET
Provincetown, dacă sunteți irezistibili,
strigați: "Da, Doamne!"
Da, Doamne!
Tocmai am aflat că este Săptămâna rechinilor.
Am auzit că v-au intrat niște mâncători de oameni în casă.
Încerc să-mi trăiesc viața
Nu fi înotătorul Pe care îl voi mușca
Dumnezeule!
Nu!
Să nu urâți rechinii acum
N-aș putea nici dacă aș încerca
Cartilajul lor ajută La vindecarea cancerului
Dar dacă te mușcă, mori
M-am dus în deșert Călare pe un cal fără nume
M-am simțit bine Să nu mai stau în ploaie
Seara trecută, făceam surf acolo. și un val mare... Erau toate mici,
cu excepția unul val mare.
Am vâslit ca să văd dacă pot să prind altul.
Am ratat valul și cred că am văzut un rechin.
Acum sunt aproape sigur de asta.
Felul în care înota... Am văzut doar vârful înotătoarei.
Sau poate era nasul. Nu știu. Era maroniu ca o focă.
Mark Johnson mi-a zis că rechinii sunt maronii.
Lucrurile n-au mai fost niciodată la fel de la atacul fatal.
- Hei! - A provocat o ruptură în comunitate.
Unii dintre oamenii ăștia, nu toți, se poartă de parcă oceanul este
locul lor de joacă, piscina lor.
Cred că rechinii sau focile nu au dreptul să fie acolo.
Nu merge așa.
Inițial, mi-a fost foarte teamă.
Apoi m-am obișnuit să fiu acolo.
Sunt foarte atent. Nu mă duc prea departe.
Acum, surferii aplică dungi pe fundul plăcilor lor.
Presupun că derutează aparatul senzorial al rechinilor.
Pare să funcționeze.
Acum avem tehnologie.
Geamanduri.
Dacă sunt rechini fără etichetă, nu știm dacă sunt acolo.
Dar așa stau lucrurile.
Dacă intri în apă, ești văzut de animale despre care nu știi că sunt acolo.
- Îl văd chiar la fund. - Cât de mare e peștele ăsta?
Destul de mare.
Poate e doar în trecere.
Un rechin mare din Golful Maine.
- Se scufundă... - Un rechin care merge unde vrea.
Da. Bine.
Renunțăm la el?
Înoată în cerc la fundul apei.
Am renunțat.
Cred că vom reuși.
Nu vreau să știu ce fac în fiecare săptămână,
nici măcar în fiecare zi, ci în fiecare minut și secundă.
De asta am instrumentul ăsta.
Pot vedea dacă rechinul accelerează către o focă.
Văd asta cu ajutorul camerei.
Observăm comportamentul lui în apă mică,
față de prada sa naturală, focile.
Cu cât înțelegem mai bine relația de predător-pradă dintre rechini și foci,
când și unde rechinii atacă și ucid focile,
cu atât suntem mai pregătiți să consiliem managerii plajelor
și publicul general despre cum să își schimbe comportamentul.
E destul de departe.
- Fii pe poziție! - Ce adâncime e?
- Doi metri. Vine la suprafață. - Uite cum înoată în cerc!
Poate vine la mine. Hai, dragule!
I-am atras atenția.
E curios ce facem. Aș vrea să înoate în direcția vântului.
- E rapid. - Îmi place.
Și mie. Are niște manevre evazive foarte interesante.
Încercăm în partea dreaptă? Nu știu.
Înaintează un pic! Întoarce! Mergi în larg!
În larg!
Da!
- Hai! - Fă-o!
- S-a atașat! - Bravo!
- Frumos! - L-am prins!
Nu e minunat?
S-a întors imediat, cercetând zona asta...
chiar lângă foci.
După fiecare călătorie, verific care a fost etichetat. E...
E un rechin pe care l-am identificat în trecut?
E un rechin nou, pe care încă nu l-am întâlnit?
Mereu mă uit și verific.
E o fotografie frumoasă din profil. Îl poți analiza bine.
Vârful ăsta e rotunjit.
Nu are crestături mari, dar are câteva ceva mai distincte
și diferite forme dorsale.
Unele dintre ele sunt forme dorsale cu o margine coroiată.
Asta e bună.
Când descriu acest lucru oamenilor, cred că am înnebunit când le spun
că deosebesc rechinii între ei în înregistrări.
Ei zic că e doar un rechin, dar sunt foarte diferiți.
Coloritul impresionant al cozii este cea mai imaginativă trăsătură.
E ca atunci când întrezărești forme în nori.
Lucrurile alea mici care ne stimulează memoria.
De aici își primesc poreclele.
CICATRICE
COADĂ RUPTĂ
ACADEA - GROZAVUL
Mulți cred că sunt porecle prostești sau că încercăm să umanizăm animalele,
însă e doar un truc mental care ne ajută să-i distingem.
Faptul că putem vedea ce face un rechin a schimbat modul în care înțelegem
felul în care se deplasează, înțelegem specia mai bine.
Mă uimește mereu faptul că mergem acolo și vedem rechini
pe care i-am văzut poate de 20 de ori în ultimii cinci ani.
Încă putem învăța atât de multe despre animalele astea.
Mulți oameni cred că e cea mai cunoscută specie de rechin,
dar populația de rechinii a Atlanticului de Nord-Vest este
cea mai misterioasă populație de rechini albi de pe fata planetei.
O parte din importanța naturii în viața unei culturi este
că se intersectează cu imaginația.
Lărgește teritoriul pe care îl cuprinde gândirea umană.
Dacă mă aflu pe țărmul de la Longnook și zic:
"Sunt rechini albi acolo."
Am extins limitele și registrul imaginației mele.
Împart acel mediu cu o creatură grozavă, una dintre creațiile naturii.
Sunt o forță care ne confruntă cu aspecte foarte misterioase ale vieții.
Viată, moarte, putere, violentă.
Aspectul cu adevărat dur al vieții.
Ne place să credem că viețile noastre sunt în ordine și pot fi întreținute ușor.
În cazul rechinilor, nu există cooperare cu natura,
în ceea ce privește simțul nostru de proprietate și consum.
Ce drăguț!
Da.
Ai văzut ceva?
Nimic încă.
Nu se mișcă, însă.
Nu. Nu plutește nimic. Nu am văzut nimic aici.
Am găsit doar momeală.
Da, grozav. Te anunț.
Pescuitul nu a fost afectat de foci.
Să verificăm undita.
Sunt doar un țap ispășitor.
Pescuitul a fost privatizat.
A fost lucrativ pentru unele persoane și organizații...
PESCAR LOCAL
...și au făcut tone de bani din asta.
Asta e noua normă.
Cod, eglefin.
I-am pescuit până la extincție.
Am rămas cu specii puțin utilizate.
Vulpe de mare și câine de mare.
Ca să obținem un salariu de bază pe zi din speciile puțin utilizate,
prindem până la limită.
Limita este de 2.700 kg de câine de mare sau 2.200 kg de vulpe de mare.
E o industrie de miliarde de dolari.
Nu se va schimba niciodată până nu scăpăm de ei.
Dar se mai întâmplă ceva în adâncuri.
Apa e caldă. Cred că asta e noua normă.
Se încălzește repede.
Se mută către ape mai reci. Totul se îndreaptă spre nord.
- Drew! Un câine fain. - Nu se poate! Serios?
- E în viată. - Mamă! Ce tare!
Pot fi prinși doar în sud, dar vin aici, de la încălzirea globală.
Trebuie să-l pun înapoi în apă ca să trăiască.
Uite-l!
Bine? Îi dăm drumul să înoate. A plecat!
ÎNCHIRIERI
PESCUIT SPORTIV
Sunt aici de mult timp, dar n-am mai văzut o astfel de bonită.
Le-am mai văzut venind... dar nu așa de mici.
E un pește de apă caldă. Vine din sud.
Știu digul de 25 de ani.
PESCAR LOCAL
N-am văzut pe nimeni să-i prindă așa.
Niciodată. Asta îmi spune ceva.
Ființele umane, de la Revoluția Industrială,
au crescut în mijlocul unor schimbări tehnologice extraordinare,
dar nu și în mijlocul unor schimbări naturale extraordinare.
Asta se întâmplă cu generațiile noastre.
E un lucru total diferit, pentru că nu le putem controla.
Are loc o schimbare semnificativă care afectează speciile la nivel global.
Animale de la latitudini joase vin sus...
UNIVERSITATEA TUFTS
...pentru că apele se încălzesc și sursa de hrană se mută.
Iar prădătorii le urmăresc.
În același timp, calotele polare se topesc.
Multe animale de la latitudini ridicate
coboară în căutare de pradă și un habitat potrivit.
Suntem exact în centrul problemei, iar totul se leagă.
Chiar de-am fi complet egoiști și ne-am concentra
pe bunăstarea noastră personală umană,
e important să înțelegem ce se întâmplă în ecosistem.
Din facultate am încercat să înțeleg cum evoluează virusurile...
analizând cum afectează gripa în special păsările sălbatice.
Gripa afectează îndeosebi păsările de apă.
Circulă natural în sălbăticie.
Vorbim despre pescăruși, păsări de coastă și rațe.
Împart habitatul cu mamiferele marine, mai ales cu focile.
Știm că se poate răspândi și se transmite de la o specie la alta.
Poate oamenii au auzit de așa-numita gripă aviară și gripă porcină.
Chiar dacă nu am văzut semne de gripă la foci, ne-am întrebat
dacă asta însemna că nu o aveau
sau era posibil ca virusul să circule fără ca boala să fie detectată?
Ne-am dus pe insula Muskeget să vedem dacă putem detecta virusul.
Ușurel!
- Gata? Vrei s-o rostogolești? - Da.
Ai grijă la spate!
Ușurel!
Verific bătăile inimii.
- Foarte agitat. - E mic.
Ce băiat cuminte!
- Ești gata? S-au îndepărtat toți? - Da.
Ridică-te! Bravo!
Grozav! N-a fost ușor.
Ne-am dus și am făcut evaluările de sănătate.
Ne-am gândit că e un virus.
De aceea ne-am dus să vedem, dar nu ne-am așteptat să găsim mare lucru.
Am fost surprinși să aflăm că în jur de 10% erau afectate de gripă.
Un nivel destul de ridicat și pentru habitatele păsărilor sălbatice.
Este îngrijorător, pentru că dacă avem scenariul
în care virusul circulă, deși animalele par
că sunt sănătoase, asta dă virusului posibilitatea
de a continua să circule în sânul populației.
Așa! În sfârșit!
Gata? Unu, doi, trei!
- Bună treabă! - Bravo!
Chiar dacă te gândești doar la un virus transmis
unei foci gri, ea nu trăiește într-o bulă.
Virusul nu se transmite cu ușurință de la o specie la alta.
Dar dacă ai un animal precum lamantinii, care vin din Florida,
poate nu au fost niciodată expuși gripei ca specie.
Dacă vin în contact cu focile gri care transmit gripa,
creste probabilitatea de interacțiune între specii.
Diversele schimbări care pot apărea la animalele sălbatice,
terenul de antrenament într-un alt mamifer-gazdă
și oportunitățile variantelor noi de a se transmite la oameni,
la care noi nu avem o imunitate preexistentă,
reprezintă un scenariu care ne lasă foarte susceptibili
unei situații pandemice.
E ușor să privești dintr-o perspectivă de panică
și să omiți una mai largă, care ar trebui să fie în atenția noastră,
anume că sănătatea unei specii chiar ne afectează.
Au arborat steagul negru.
Se pare că au văzut un rechin pe plaja asta.
- Nu se intră în apă o oră. - O oră?
Da.
Deci...
- Bine. - Am crezut...
Tocmai am aflat.
- Da. - Trebuie să văd ce fac.
Da, probabil... Doar ai grijă!
Da. Am înțeles.
Cred că iau o înghețată mică asortată.
- Ciocolată cu vanilie. - Bine.
Atât. Da.
Cred că ne-ar fi mai bine dacă am înțelege că avem o singură șansă la viată.
În loc să credem că suntem specia dominantă
care poate controla totul...
omenirea trebuie să fie mai modestă în fața naturii.
Dacă te duci în apă, îți asumi un risc, oricât de mic e.
- Poftim! - Veche, dar grozavă!
Aveam cam un metru când făceam surf cu chestia asta,
împinsă de valuri.
Crezi că poți merge azi?
Mi-ar plăcea datorită evenimentului. E o parte importantă din copilăria mea.
N-am făcut surf la Cape Cod de când s-a întâmplat.
E una din situațiile alea în care trebuie să cântărești totul.
Înțeleg. Dar anunță-mă! Nu trebuie să faci surf.
Nu trebuie să faci nimic.
- Stai și te uiți. - Da.
Bine ați venit la cea de-a 373-a ediție a Clubului Veteranilor!
A sosit timpul să facem surf.
Securitate socială, voi urmați! La dreapta, în față!
Aduceți plăcile!
Veteranii de la Cape Cod.
- Dumnezeule! - Nu credeam că venim în grup.
Fain, băieți!
Porniți!
Sus pe val!
Intră! Asta a fost!
- Se urcă pe valul mic... - A renunțat la alea mari.
Avionul trece iar deasupra noastră.
Caută un tip în costum gri.
Nu știu cum poți vedea un rechin de la 120 de metri.
Să vină echipa femeilor! Vă rog, veniți!
Luați-vă placa de surf! Vă văd cum vă ascundeți.
Katie!
Și Alexandra!
Surferițele din Cape Cod!
Dana, ce ai făcut?
Am auzit că ai prins primul val.
- Da! - Da.
Cel mai lung val al tău.
- Ați fost grozave! - Am strigat cât am putut.
Da, am auzit. Mamă!
Pe locul trei este Dana.
Pe locul doi, Alexandria A.
Nu-i pot pronunța numele de familie.
Vine! Mulțumesc!
VETERANII DIN CAPE COD SURF CLASIC
Mamă, privește! Un motor de-al lor face cât barca asta.
Ne îndreptăm către anteport.
Sunt câteva sute de foci gri care... nu ies afară,
ci stau la fund în apă mică.
La animalele astea, e vorba de un echilibru între hrană...
CENTRUL DE STUDII COSTIERE
...odihnă, creștere, reproducere și evitarea prădătorilor.
Adică, vor să găsească un cotlon pe plajă unde să doarmă
și să nu fie mâncate.
Vocalizări.
Mamă!
E o balenă cu cocoașă moartă.
Unde?
La vest de sud-vest, chiar aici!
Mergem?
Scott, sunt Brian.
Am auzit că este o balenă moartă în apă.
Dacă ne-ai da o locație mai bună, ne-ar ajuta.
Cauți acul în carul cu fân.
Crezi că e o balenă imensă.
Dar e foarte greu de găsit.
Mamă!
- Ce de petrei! - Da.
Se vede unde balena a început să se rupă.
Grăsimea a minunată pentru pasărea de mare mică,
precum petrelul Wilson.
O balenă, plutind pe apă, în timp ce se descompune,
aduce multe oportunități de hrană
pentru păsările astea, care migrează către sud.
Sunt atât de mici! Grăsimea e importantă pentru ele.
Un astfel de impuls le ajută...
Uite cât de multe sunt în spatele nostru!
E frumos.
Poți vedea cât de repede animalul este revendicat de ecosistem.
E impresionant, nu?
Lumea nu știe ce se întâmplă când mor balenele.
Acum e plină de gaz.
Dacă se creează o cavitate, gazul este eliminat și miroase.
Atunci nu mai plutește și se duce la fund.
Astfel, vietățile de pe fundul oceanului au ce mânca.
Au fost rechini aici.
Cu siguranță sunt mușcături de rechin.
Deschiderea aia mare, din partea de sus a balenei,
toate rupturile alea sunt mușcături.
- A sosit remorca. - Da.
E Noah... Noah Santos.
Are o cursă de rechini acolo.
Dumnezeule! Intră în apă.
- Da. - Uimitor!
Asta e cultura din Cape Cod.
Dumnezeule!
- Nu-i un vas turistic. - E arca.
Greg o navighează.
- Greg Skomal? - Da.
- Grozav. Deci a venit. - Da.
Bună, Lisa! Nu te-am văzut.
Da? Nicio grijă. Ce mai faci?
Bine.
- Se hrănea ceva din ea. - Da.
Rechinii albi se vor întoarce. Se vor ocupa de ea.
E doar o chestiune de timp.
Da.
Brian, vezi semnele eliptice de pe lateral?
E o înotătoare de rechin acolo. Am văzut o înotătoare de rechin.
- O înotătoare de rechin? - Dorsală.
Priviți aici! Botul unui rechin.
- La spate. - Da.
- Era unul alb sau albastru? - Nu e alb.
Bine.
- În spatele nostru e un rechin. - Privește!
- Un rechin alb. - Rechin alb!
- Unul mare. - Da. RV...
- Da? - Sunt Volta pe 82...
- Vai... - De ce vii la mine?
Se uită la noi. Nu veni...
Pune-i etichetă!
Prinde înotătoarea dorsală, Brian!
E mare. Foarte mare.
Dumnezeule! Vai de mine! Sfinte Sisoe!
Dumnezeule!
Sfinte Sisoe! Scoate-mă de aici!
Dumnezeule!
- Parcă suntem în Fălci! - Dumnezeule, ai reușit!
Nu mai am nimic de pierdut. La naiba!
Eram în cușcă când a trecut pe lângă. A fost uimitor!
Te cred! Era mare?
Cel mai mare pe care l-am văzut.
Sunt la fel de înspăimântători și în apă.
Ecosistemul asigură echilibru și stabilitate
dacă îi oferim echilibru și stabilitate.
Cei care locuim aici vedem frânturi.
Pe măsură ce ecosistemul se schimbă, frânturile încep să capete sens.
Ne putem imagina că nativii americani,
care au locuit pe aceste țărmuri, nu au văzut mari diferențe
în venirea și plecarea peștilor, păsărilor și balenelor
probabil timp de milenii.
Acum, într-o viată, vedem aceste diferențe.
Bunicul meu a zis că atunci când au venit strămoșii mei,
era așa o abundentă de pește chiar în locația asta,
chiar în port, încât îi pescuiau cu coșuri mari de răchită.
Atunci era echilibru.
În ecosistemul ăsta, simți, cel puțin eu simt
că încercăm să găsim echilibrul.
Dar activitățile umane au rupt echilibrul.
Să găsești acel echilibru și să afli cum pot trăi oamenii cu el nu e ușor.
Azi e chiar frumos.
ULTIMA ZI CA SALVAMAR
- Ai văzut balena? - Nu. Tu?
Da. Când s-a dus mama ta a zis că vine o balenă.
- Am văzut orificiul. - Drăguț!
Mergem sus ca să luăm scaunul.
- Luați scaunul? Bine. - Da.
- Mersi. - Nu știu dacă...
E în regulă. Vedem noi. Mersi!
Salvamarii și-au luat scaunele, deci au plecat.
Dacă e vreun rechin acolo, nu știi până nu vezi înotătoarea.
Sus!
ATENȚIE NICIUN SALVAMAR LA DATORIE
Când părinții mei au cumpărat un teren în Wellfleet, nu existau case, doar pădure.
Pe vremea aia simțeai că ești într-un avanpost.
Pământul era sălbatic și necontaminat.
A mai rămas un loc foarte mic în Cape Cod care e sălbatic.
Este un parc foarte mic, folosit de prea mulți oameni.
Abia rezistă, din punct de vedere ecologic.
Mă tem un pic. Suntem încă în plin sezon de rechini,
iar oamenii continuă să vină la plajă.
Unii vom fi prin preajmă, deci vom fi atenți.
Dar nu oficial.
Vom fi atenți la rechini. Trebuie să fim mereu vigilenți.
Trebuie să observăm tot timpul.
Să sperăm că oamenii vor fi atenți.
Conservarea rechinilor albi a etichetat peste 275 de rechini albi în Cape Cod.
Nu au reușit încă să estimeze
numărul rechinilor albi din regiune, dar cred că sunt peste 400.
Nu a mai avut loc un atac de rechini în Cape Cod
de la moartea lui Arthur Medici în 2018.
Subtitrarea: Talida Barbé