Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Fra jeg var barn, har jeg altid skabt ting.
Min hjerne skaber altid noget.
Det bliver mere og mere en overlevelsesmekanisme, som årene går.
Sådan bearbejder jeg ting.
Før vi går i gang, mine damer og herrer…
Grammynomineringerne er kommet.
Og den med flest nomineringer, nemlig 11,
er mr. Jon Batiste derovre.
Vores bandleder, mine damer og herrer!
Bedste traditionelle R&B-udgivelse.
Bedste R&B album, improviserede jazzsolo og instrumentale jazzalbum.
Bedste udgivelse og sang med amerikanske rødder.
Bedste moderne klassiske komposition, Bedste originale filmmusik for Soul.
Bedste musikvideo for "Freedom".
Årets indspilning for "Freedom" og Årets album for We Are.
For pokker da!
Kom så!
Vi elsker ikke musik, fordi den lyder godt.
Vi elsker musik, fordi den lyder uundgåelig.
Den spiller de ting, vi ved foregår,
om vi vil indse det eller ej.
Og den er der altid.
Man skal bare tøjle den.
Være åben for den.
Det lyder som en trafikprop.
-Godt nytår. -Godt nytår.
Det er et nyt år.
Vi kom for sent.
-For familie og frihed. -For familie og frihed.
Tak.
-Hvordan har du det? -Træt, men godt.
Jon Batiste.
-Hej. -Du skal til Grammyuddeling.
-Du skal repræsentere… -Du godeste. Jeg troede, det var SNL.
De sagde: "Jon Batiste.
John Batiste, Folk Americana, Jon Batiste, klassisk.
Jon Batiste." Er de ude på at bevise noget?
Du gør os alle så glade,
for du skal opføre American Symphony i Carnegie Hall.
Jeg er beæret over at skulle opføre et så stort værk.
Det er min første uropførelse af en symfoni,
og det er noget helt særligt, for en symfoni kan være noget,
vi ikke har oplevet før, og det er målet med den her.
Hvis symfoniorkestret opstod i 2022, hvordan ville det så være?
Hvordan ville musikken, det spillede, lyde?
Man ville have klassiske musikere.
Avantgardemusikere.
Folkmusikere, jazzmusikere.
Der er plads til os alle.
Vi kan være forskellige,
spøjse, mærkelige og smukke sammen.
Det er Amerika.
Det var sådan, vi skulle leve sammen,
hvis vi var, som vi hævder, vi er.
Vi opfører den kun én gang. I Carnegie Hall.
Okay, herligt, Jon. Tusind tak.
I må hygge jer.
Vi skal have ledere af de forskellige sektioner.
-Ja. -Som koncertmestre for…
Ja, for hver lille gruppe.
-Præcis. -Ja.
Når vi finder den musikalske kerne, skal det hele være med her.
Det skal være et partitur over det hele.
Ja.
Nogle dele vil nok ikke ligne et partitur.
Nogle vil være musikalske anvisninger.
-Præcis. Eller billeder. -Ja.
Hvad der nu fungerer.
Derefter er der prøver.
-Og så redigerer vi det igen. -Ja, præcis.
De synger…
Når de messer, kan du…
Ja, sådan.
Det er det, jeg mener.
-Det var det, jeg tænkte. -Det er godt.
Og så kommer…
Man har en overgang med det.
Du kan lade det fortsætte under…
-Ja. -Jeg har glemt basfiguren.
Men når det andet starter.
Ja.
Det bliver en fed lyd. Og det ser godt ud!
Efter indledningen. Hold da op!
-Sådan! -Ja.
De synger…
Jeg har store ambitioner med symfonien.
Jeg prøver at udvide kriterierne for symfonisk musik.
Gennembryde hævdvundne barrierer.
Alt sammen uden at have tid til at fokusere på den.
Jon Batiste!
Jeg har altid villet være leder.
Jeg har ønsket mig en rolle i stil med den, jeg har nu.
Det er bare blevet mere frit.
Jeg voksede op i New Orleans i en familie af musikere.
Min far var min første musikalske mentor.
Min mor mente, man skulle have en klassisk klaveruddannelse.
Man skulle lære håndværket.
En dag måtte jeg beslutte mig.
Blive og prøve lykken som musiker eller gå på konservatorium.
Sådan endte jeg på Juilliard.
-Hej. -Hej.
Juilliard. Det var meget klassisk orienteret.
Europæisk klassisk musik.
Det var langt fra sort musik i Sydstaterne.
De tænkte: "Hvem er den knægt fra New Orleans?"
Det første, jeg gjorde, var at få et fast engagement
og samle et band.
Ingen forstod, hvor vi ville hen med Stay Human.
"Hvorfor hedder bandet Stay Human?"
"Hvorfor spiller de gratis i metroen?"
"Hvorfor spiller han på et legetøjsinstrument?"
"Hvorfor spilder han sit talent?"
Alt blev mødt med modstand.
Fra Juilliard. Fra alle.
Jeg gik der i syv år.
Jeg var meget ung.
At se forandringerne.
At se fotostaten.
Og man ser melodicaen.
Den sagde de, jeg skulle droppe. Og så sendte de mig til psykiater.
De tænkte, jeg nok var tosset.
Og nu er der en fotostat. Det er…
…for vildt.
Jeg har altid fulgt min egen vej på godt og ondt.
Jeg indså hurtigt, at jeg ikke passede ind.
Jeg måtte skabe mine egne rammer.
Mit eget rum, min egen verden.
Da jeg gik på Juilliard, blev Stay Human inviteret
til forskellige spillesteder i New York City
efter at have spillet på gaden eller i metroen.
Der mødte jeg Questlove, Lenny Kravitz, Red Hot Chili Peppers.
Lenny fortalte Madonna:
"Der er en knægt, Jon Batiste, fra New Orleans."
Det var helt utroligt.
I må forstå,
at jeg boede i Washington Heights og spiste dåsebønner til aften.
Der var frihed.
Hej. Stephen Colbert her fra New Orleans i Louisiana.
Mange tak.
Folk spørger, hvem min bandleder skal være.
Jeg kan lide ham her.
Hej. Jeg hedder Jon Batiste.
Og pludselig, bang!
The Late Show. En kæmpe omvæltning.
Det fjernede mig helt fra den verden.
Jeg var pludselig privilegeret.
Jon, skøn musik. Tak for at være min bandleder.
-Hygger du dig? -Det er et godt job, som giver godt.
-Det er rart at vide. -Ja.
-Men du gør det af kærlighed. -Ja. Jeg elsker penge.
Alt ændrede sig.
"Hvordan endte jeg her?"
Tolvte etage.
Jeg er glad for at se jer på Zoom, og jeg vil bare forklare
lidt om det værk, vi skal i gang med,
og hvor meget det betyder for mig.
American Symphony er arbejdstitlen.
Jeg har arbejdet på det i næsten fire år.
Et 40 minutter langt værk i fire satser er komponeret.
Men det er ikke færdigt,
for jeg har ikke fået input og inspiration fra jer.
I skal føle ejerskab over værket
ved at bidrage med jeres viden.
I er utroligt dygtige musikere.
Hvis der er noget, I vil have med,
noget, som kendetegner jer,
så tager vi afsæt i det.
Musik udspringer af oplevelser.
Jeg kalder det social musik.
Vores forfædre samledes sådan her i en rundkreds for at spille musik.
Ved demonstrationer spiller vi musik for at formidle uudtalt smerte og glæde.
Jeg tror, vi får lavet noget ganske særligt,
som vil røre ved noget dybt i folk.
Det er tanken.
Det er vidunderligt, I er her.
Så tak, fordi I tog jer tid til det.
Det er en ære at være med.
Nu skal du jamre og klage.
-Med melodien? -Som du selv synes.
Jeg trives i en atmosfære, hvor alt er på spil.
Når folk bliver for magelige, mangler musikken intensitet.
Hvis ens liv er for mageligt, udvikler man sig ikke.
Ja, slå til.
Mand, ja. Tror du, jeg knækker?
Kan du ikke slappe lidt af?
Alle sorte mænd bryder knækker.
De knækker alle i en eller anden grad.
Jeg ved det.
Er du bange for det?
Det er et stort spørgsmål.
-Du kan se, hvad vej det går. -Ja.
Jeg mister næsten lysten til det.
Det mener du ikke. Du ønsker det for meget.
Hvad ser du i mig?
Som…
Jeg kan se, du gør det, og får det til at ske,
og du er på vej, og du rykker.
Men hvad ser du, som kan få mig til at knække?
Hvis du knækker, gør du det privat
og får styr på det.
Først skal jeg klare det.
Du har klaret det.
Men knækker jeg?
Hvis opturen fortsætter, knækker jeg så?
Jeg har aldrig kælket.
Hvad er formålet med det?
-Lav det i slowmotion. -Ja.
Så vi kan se hans ansigtsudtryk.
Hvad skal jeg bruge det til?
Giv efter og overgiv dig.
Jeg kan lide at leve lidt farligt.
Også jeg.
Inderst inde kan du lide det. Indrøm det.
-Det kan han. -Man kan se det i hans øjne.
Han lader, som om han er imod det, men han elsker spændingen.
-Åh nej! -Åh nej?
Jeg vil ikke.
-Det bliver sjovt. -Jeg kan se på, du gør det.
-Vi gør det sammen. -Nej.
-Du skal bare sidde der. -Nej.
Jon har aldrig kælket før.
Perfekt.
Godt, Jon.
-Skal jeg give dig et skub? -Nej, sæt dig bag mig.
Nej, jeg vil sidde forrest.
Det er koldt.
Jeg fryser og kan ikke lide det.
Hvad sker der?
Hold kursen. Hold den lige.
Hold da helt op! Hvad var det?
Se her.
-Undskyld, skat. -Ingen må ramme mig, jeg har leukæmi.
-Hvad skal du med den? -Det ved jeg ikke.
Læg våbnet fra dig.
-Kampen er slut. -Kampen er slut, når…
Kampen sluttede uafgjort.
Nej.
Det er koldt.
Det er imponerende, hvordan Suleika håndterer modgang.
At hun vandt imod alle odds, er et rent mirakel.
Det er inspirerende.
Som 22-årig fik jeg konstateret leukæmi.
Jeg svor, at hvis jeg overlevede,
skulle det være for at leve et godt, spændende og meningsfyldt liv.
Forfatteren Suleika Jaouad delte sin kræftoplevelse med millioner
i en populær klumme i New York Times med titlen "Livet på pause".
Hendes bestseller hedder
Between Two Kingdoms: A Memoir of a Life Interrupted.
Længe før vi blev kærester,
var Jon og jeg kreativt på bølgelængde.
Vi opfatter begge overlevelse som en slags skabende handling.
Det hjælper os med at bearbejde livets tildragelser
og ændre dem til noget gavnligt
og meningsfuldt, endog smukt.
Hun lærer mig hele tiden
at se mørke og fortvivlelse i øjnene.
Men det må ikke fortære en.
-Hej, hvordan har du det? -Fint, du ved.
Fortæl mig alt eller intet. Hvad du…
Åh gud!
Det har været nogle hårde måneder.
Men om en uge bliver jeg indlagt i en måned, måske to.
Nogle dage har jeg det slemt, andre dage er jeg okay.
Men humøret er godt. Det har været en god dag.
Vi har kælket, og det var sjovt.
Det er skræmmende at have kræft igen, efter den har været væk i ti år,
og at skulle have endnu en knoglemarvstransplantation,
som er sidste udvej og et meget risikabelt indgreb.
Det er en besynderlig tid i vores liv.
På min første dag med kemo
blev hans 11 Grammynomineringer offentliggjort.
Der er sket mange gode ting for os de seneste par måneder
og mange utroligt svære ting.
Jeg har svært ved at tackle yderlighederne.
BIBELEN
Må jeg vise dig noget? Jeg har et problem.
Ja.
Mit kateter lækker.
Hun mener, det skyldes for få blodplader. Jeg skal holde øje med det.
Eller jeg kan tage ind til kontrol.
Vil du ind nu? Vi kan komme tilbage.
Absolut nej. Det er i orden. Blødningen er stoppet.
Det skete også første gang.
Det stoppede til.
Okay. Vi holder øje med det.
Kan du lide de kjoler, jeg prøvede? Eller skal jeg ud at shoppe?
Jeg synes godt om dem, især den med pailletter.
-Er det den bedste? -Af de to, jeg så, ja.
Er der noget specielt, du vil have med?
I velsignelsen.
Familie, frihed og sundhed.
Alt skal nok falde på plads.
Jeg er i overlevelsestilstand.
Vores liv er fuldt af kontraster.
Hvad mener du?
Det er hårdt.
Det er bare skeletter til hver sektion.
Temaets basfigur.
Symfonien har et aspekt af optimisme.
Ja.
Det er … en solopgang.
Og så…
Det andet tema.
-Du forstår, hvad jeg mener. -Ja.
Man kommer ind i zonen.
Det er godt.
Mand, hvad er det?
-Det lyder som noget. -Ja.
Hvad er det?
Det er noget vigtigt.
-Det føles hjemligt. -Ja.
-Det føles som noget uden at være det. -Ja.
Man ved, det er godt, når det virker velkendt.
-Ja. -Men det er rent faktisk nyt.
Det er fedt.
Med ægteskabet indstiftes en ny familie. Og som der står i Bibelen,
skal de to blive ét kød til gavn for hinanden og samfundet
og til Guds ære.
Suleika og Jon, jeg beder jer foran Gud
og disse vidner afgive ægteskabsløftet.
Jon, gentag efter mig.
Jeg, Jon, tager dig, Suleika, til min ægtehustru.
Jeg, Suleika, tager dig, Jon, til min ægtemand.
Jeg vil leve med dig fra nu af
i medgang og modgang.
I rigdom og fattigdom.
Om du er syg eller rask.
Jeg vil elske, ære, værdsætte og beskytte dig.
Til døden skiller os ad.
Disse … ringe,
som I har valgt, symboliserer jeres ægteskabspagt.
Herren velsigne disse ringe som et tegn på de løfter,
hvormed I to forener jeres liv.
Hermed erklærer jeg dem for mand og hustru.
De, som Gud har sammenføjet, må ingen skille ad.
-Amen. -Amen.
Jon, du må kysse din brud.
-Jeg elsker dig. -Du er smuk, søs.
Velkommen i klubben.
Vi mødtes på Skidmores sommerjazzfestival.
Og vi var nogle meget kejtede teenagere.
Hun havde bassen og bøgerne.
Og Birkenstock. Det er en kraft.
Jeg tænkte: "Hvad er det?"
Hun sagde en masse skøre ting.
Til mig. Og hun kendte mig ikke engang.
Ting som: "Vi vil overtage verden, forandre verden."
-Det husker jeg. -Jeg tænkte: "Det er lige mig."
En ting vil jeg sige om Jon.
Han har det største talent for omstilling og … improvisation
og udvikling af alle, jeg har mødt.
Dette øjeblik indbyder til at udtrykke, hvad et forhold er.
Det er ikke bare champagne og skønne ting, det er de svære ting.
Suleika, du er en overlever.
Jeg synes, vi skal anerkende ikke blot forholdet,
men den, du er, og hvad du skal igennem.
Goddag, jeg er dr. Ghosh. Jeg står tingene i dag.
-Det gælder en transplantation. -Ja.
Jeg ved, du har prøvet det før.
Det er ti år siden.
Transplantation nummer to kan byde på lidt flere vanskeligheder,
men vi er her til at tage os af de forventede, uventede…
-Godt. -Mange tak.
Det er jeg glad for.
Hvilken aldersgruppe rammer det her?
Jeg tror, den er…
I gennemsnit 50 til 70, når man ser bort fra afvigelserne.
Jeg tænkte på det sidste gang, for jeg var 22.
Hvad kan jeg gøre for dig?
Ikke noget.
Blive rask.
Jeg var meget mere bange sidste gang.
Måske er det, fordi jeg er ældre.
Jeg er blevet mere voksen.
Måske er det, fordi jeg ved, hvad der venter.
Måske er det bare fornægtelse.
Hvad tror du, grunden er?
Tiden går.
Melodien var god.
-Hvordan går det? -Vi er på. Lad os gøre det.
-Det var godt, vi kunne mødes. -Ja.
Jeg er glad for at være her. Da Matt ringede…
-Jeg var slet ikke i tvivl. Ja. -Manner.
Jeg skal vænne mig til forsinkelsen.
Okay, 4/4 er i to. 5/8 er tre plus to.
Det kommer senere. 5/8, tre plus to.
3/2 bliver i tre taktslag.
Okay?
Jeg har aldrig set en dirigent i Jordans.
Det er rigtigt.
Blæsere.
Undskyld.
Hej, allesammen. Hej.
Tak, fordi I er kommet. Jeg elsker jer.
Tak, fordi I vil spille det her.
Det bliver en proces.
Det vil lyde, som det lyder, indtil det lyder, som det lyder.
Lad os spille, hvad der står.
Det bliver nok ikke 100 % det, der står nu.
Men vi begynder der. Så kører vi.
Man må se den barske virkelighed i øjnene,
at det måske ikke lykkes.
Men samtidig skal man have en urokkelig tro på det.
En helt urokkelig tro.
Og man skal gøre begge dele på samme tid.
Kreativitet er min måde at få verden til at give mening på.
Især i svære perioder.
Da jeg kom ind på afdelingen,
gav et af lægemidlerne mig sløret syn.
Og da jeg ikke kunne beskæftige mig med det, jeg holder mest af,
skriveri og ord,
måtte jeg finde en anden måde at udtrykke mig på.
Det blev maleri.
Må jeg vise dig mit nyeste maleri?
Nøj! Wow!
Vent lidt.
-Kan du lide det? -Det er pragtfuldt.
Du skildrer en…
…feberdrøm, Noas Ark.
Lettere engleagtigt,
lettere apokalyptisk, dystopisk.
Symbolske bibelske drømme.
Det er det, jeg går efter.
Det ligner en serie eller et projekt.
Det er en skøn idé.
Godt, min skat.
Hej.
Nyd vandet.
Du er i livmorrummet.
Det er det, det er.
Jeg skal arbejde. Måske vinder poolen.
Okay. Arbejd. Hej!
Du er klar.
Jeg er ikke sort, jeg er OJ.
Okay
Der er en artikel om, at jeg ikke burde blive nomineret
til en Grammy for klassisk musik.
Fordi jeg er popmusiker.
Det er man harm over.
Du er musiker.
Det er fantastisk.
Man bør hylde, at vi lagde en klassisk komposition på albummet,
som ikke er et klassisk album.
Det skræmmer dem endnu mere.
For så rubricerer man ikke klassisk musik på konventionel vis.
I én artikel er jeg branchens darling,
som konkurrerer med Taylor Swift og Oliva Rodrigo.
Og i den anden artikel gør jeg klassiske musikere rasende,
fordi jeg er nomineret til en Grammy for klassisk musik.
Jeg er ikke klassisk nok, fordi jeg er popmusiker.
Jeg ved intet om klassisk musik.
Jeg er popmusiker.
Jeg spiller ikke musik.
Jeg er en af branchens popstar-darlings.
Jeg kan ikke komponere, og jeg er popmusiker.
Jeg er branchens darling, men jeg er jazzmusiker.
Hvorfor al den misundelse? Hvorfor være misundelige?
Vær jer selv.
Hvad er det?
-Det er symfonien. -Er det?
Jeg stykker den sammen.
Wow!
-Kan du høre det? -Ja. Det er smukt.
Vil du spille lidt mere?
Ja. Jeg har ikke den hele. Det er brudstykker.
Javel.
Jeg bygger den op.
Så jazzmusikere, klassiske musikere, alle musikere kan spille sammen.
Det er godt.
-Kan du huske, da jeg startede her? -Jeg husker den første dag.
-Ja. -Den husker jeg udmærket.
Du prøvede at imponere mig med en hel masse.
-Og jeg beklagede mig over klangen. -Ja. Jeg var vist 18 år.
-Det var skønt. -Det var pragtfuldt.
-Lad os spille lidt af den. -Lad os se.
Den lyder…
Kan du huske den ringende klang?
Du skal trække vejret. Det gør du ikke.
Du skal adskille med hånden.
Du mener…
Hør nu efter. Hvor mange gange trak jeg vejret?
-Du trækker vejret tit. -Ja.
Men sådan spiller man det ikke.
Nej, men man trækker vejret tit, fordi man udtrykker noget.
Okay.
Uden vejrtrækningen er det som en computer.
Den udtrykker ingenting.
Der skal være liv.
Træk vejret.
Ja. Der var den.
Der var den. Det skal lyde som et desperat skrig.
Desperat.
Jeg går som regel ikke op i artikler om mig.
Jeg bryder mig bare ikke om at blive sat i bås.
Folk mener ofte, der er en eller to ting,
en sort kunstner bør lave.
Og folk er så vant til de narrativer,
at når de møder noget andet,
skal det simplificeres, så de kan rumme det.
Kvaliteten af vores værker nedgøres.
De ses ikke som en del af kanonen.
Og det er præcis det, vi er oppe imod med symfonien.
Jeg føler mig lidt nedbøjet.
-Kom her. Nej. -Du skal holde dampen oppe.
Ingen undskyldninger. Hør her.
Godt så.
Godt.
Hvad med Simon siger?
Den leg, vi leger?
Ja.
Kom så.
Jeg vil så gerne fjerne smerten.
Men det kan jeg ikke.
Det er en periode, en prøve.
Ingen har skylden, og ingen kan kontrollere det.
"Forbindelse afbrudt."
Det kunne jeg engang.
Hvad er afbrudt?
Bare rolig, Scottie.
Der er ingen Jon Michael Batiste uden Scottie Pippen.
Hvert eneste mesterskab…
-Hej. -Hej, skat.
Jeg er lige blevet færdig. Nu går turen til Phoenix.
-Jeg savner dig meget. -I lige måde.
Syng med.
-Hej, skat. Hvad så? -Jeg har det ikke så godt.
Jeg har kvalme og ond i maven.
-Jeg ved ikke… -Det er barsk.
Livet er sommetider brutalt.
Der sker en masse ting i verden,
men jeg vil opfordre jer til at glemme det lige nu.
Der er så meget…
Lad os se bort fra det
og dele et smukt øjeblik med menneskelig kontakt og kærlighed.
Det gør vi.
Jeg har det elendigt, så jeg tror min stemme knækker over.
Jeg havde en frygtelig oplevelse i nat.
Hvad skete der?
Min seng blev fuld af blod, fordi en slange gik i stykker.
Du godeste dog.
-Hej. -Hej.
Hvad så?
Jeg har malet og afprøvet idéer
og prøvet at blive mere rask.
Det må vi sørge for sker.
Vi er på rette vej.
Og…
…jeg vil tilegne sidste nummer Suleika.
Kan vi skifte musik? Måske får musikken mig til at græde.
Jeg er meget letpåvirkelig.
Så kobler vi cellerne til.
Undskyld.
Vi er der næsten.
Hej, Lizzie G. Hej, Lizzie P.
Hej, Susu.
Jeg fortalte lige Carmen, at jeg maler giraffer.
Det er det eneste, som stopper gråden.
Lille skat. Må jeg se den? Hold den tættere på kameraet.
Lige to sekunder. Starttidspunktet er præcis 10.10.
Ja.
Jeg skulle have ventet til 11.11.
Nej, 10.10 er lige så godt.
Ja, Carmen, jeg kan se, dine skuldre bevæger sig.
Kom så, Lizzie Presser, gå til den.
Yay!
Verdens bedste knoglemarvstransplantation.
-Vi elsker jer. Vi ses snart. -Hej. Vi elsker jer.
Jeg elsker dig.
Hvor skal du hen?
-Går du? -Nej.
Godt.
Jeg har kvalme, så jeg tjekke lige dem her.
Lige nu er du nervøs og bange.
Ja. Det er hårdt.
Når du ikke har lyst til at flytte dig,
er det vigtigt at fokusere på intentionen.
"Jeg er nervøs. Mit hjerte hamrer." Jeg kan ikke få luft." Hvad det nu er.
"Jeg vil tænke på, hvad jeg vil have til at ske,
i stedet for det, som skræmmer mig, en frygtelig slutning."
Det skal du slet ikke bruge kræfter på. Det hjælper dig slet ikke.
Vend tilbage til det, du ønsker, der skal ske.
Ja.
Hvad laver du i dag? Hvad sker der med dig lige nu?
Det bliver en lang dag på arbejdet.
Hvordan føles det at tænke på at arbejde?
Det er nederen.
Nederen?
Ja, for jeg har ikke lyst til at lave noget.
-Hvordan gør du det så? -Man gør det bare.
Du tager den professionelle kasket på og gør det.
Det har jeg gjort i mange år.
Ja.
Det er en af dit livs største udfordringer.
Ja, men nogle dage vil man bare standse toget.
Ved du hvad?
Hvis en dag var rigtig til det, ville det være lige nu.
Med det, som sker med Suleika, ville det være dagen at standse toget på.
Det ville give god mening.
På den anden side
er det det tog, du er med lige nu.
Ja.
Ved trommecirkler i Afrika
spiller alle solo og improviserer over rytmen.
Når man overfører det til jazz, får man det her.
Det er ikke én, som spiller solo, mens alle andre…
Det er et helt andet koncept.
Alle spiller solo.
Vi skal bare finde det.
Ja.
En.
-Kan du se, hvad jeg gør midt i? -Ja.
Det føles også godt.
Når de spiller … og I skifter til…
Fedt.
Efter et stykke tid.
Nyd det, og lad det leve.
Alle vil gerne leve frit.
Tankerne kværner rundt i hovedet på mig.
Jeg har ikke sovet i tre døgn.
Hold nu op.
Jeg er meget nervøs.
Jeg må have noget søvn.
De seneste år har jeg lidt af angst og panikanfald.
En dag troede jeg, mit hjerte ville gå i stå.
Jeg vidste ikke, hvad der skete.
Måske er det nerver.
Måske er det hospitalssengen.
Måske er det presset.
Hold nu helt op.
Måske er det presset for at få værket gjort færdigt.
Presset ved at repræsentere sin race og kultur.
Presset ved at skulle leve op til opfattelsen
og det kreative potentiale, man menes at have.
Sommetider er man nødt til at presse sig selv.
Her bliver tomt uden dine malerier.
Mor, var det fem lange uger?
Eller fløj de af sted?
De er tidløse. Jeg aner ikke, hvor lang tid der er gået.
Det kan være fem år eller fem timer.
Rigtigt.
Har det været overvældende?
-Jon? -Det ved jeg ikke endnu.
Det kan jeg sige dig om fem år.
Præcis.
Find den store.
Livets sværeste stunder forventes at gøre en stærkere, mere tapper
og med større kampgejst på grund af det, man har gennemlevet.
Jeg vil ikke være tykhudet.
Jeg vil mærke det, der sker med mig.
De rædsomme ting, de dejlige ting.
Jeg vil være åben overfor det hele.
Hvor er I søde.
Tusind tak. Tak.
Tak.
-Tillykke. -Tak.
Hvor er I søde.
Det var pænt af jer.
Det var så lidt.
-Er alle med? -Vi kører ned.
Det er fantastisk med alle Grammynomineringerne
fordelt på så mange kategorier.
Kvalitet defineres ikke af priser, men jeg vil gerne vinde nogle.
Du fremstår meget jordnær, optimistisk og positiv.
Er det vigtigt for dig at udstråle positivitet?
Er der en særlig grund til det?
Det falder mig naturligt, og jeg tror, det er hvad folk ønsker.
Jeg prøver altid, uanset hvad jeg gør offentligt.
Selv under interviewet med dig. Jeg er taknemlig for det.
Jeg er glad for, at mine ord vil blive husket.
Og hvordan de end påvirker folk,
har det stor indflydelse, og det skal bringe glæde.
Det skal virke opløftende eller lægende.
Det ligger mig stærkt på sinde.
Men man har set sorte optræde karikeret,
skære grimasser foran kameraet og smile og danse i århundrede.
Folk opfattede dem kun sådan.
Så vi har en forskruet opfattelse af sorte entertainere og intellektuelle.
Det skal vi have lave om på,
før vi kan se alt det, de virkelig bidrager med.
Og sommetider indser vi det først efterfølgende.
Så det er vigtigt, at jeg også formidler det.
Alle former for musik bliver fejret
ved den 64. Grammyprisuddeling i Las Vegas i aften.
Flest nomineringer har Jon Batiste.
Sikke et jakkesæt.
Det ved jeg ikke. Hvem er det? Jeg bliver bare kørt rundt.
Okay, men nu skal du blive der og holde fokus.
Mediter, bed, fokuser.
Jeg er så spændt.
-Arbejdet er ikke overstået. -Arbejdet er ikke overstået.
Eftermiddagsrationen?
Aftenrationen. Jeg tog for et par timer siden.
Jeg prøver at undgå at tage mange pille om aftenen.
Derfor tog jeg dem tæt på hinanden.
Ja, men de skal virke løbende.
Klar.
Den næste på scenen er nomineret til flere Grammyer end nogen anden i år.
Han har vundet fire priser i dag.
Og han er i spil til Årets indspilning og Årets album.
Nu viser han os hvorfor. Den uforlignelige Jon Batiste.
Åh, hvor er det flot.
Kjolerne er pragtfulde.
Hvor er det fedt.
Op at stå, alle sammen.
Rør ved skærmen og bliv velsignet.
Lad dig velsigne.
Lad mig høre jer synge.
Hvis ingen har givet dig
lov til at være den, du er, gør jeg det lige nu.
Det var helt utroligt.
Wow. Utroligt.
Han var god.
Uden besvær fik han alle op at stå.
Så bliver New Orleans ikke bedre, vel?
Han har lige vundet.
Godaften. Lad kærligheden herske.
Konkurrencen er hård.
I over et halvt århundrede har albums ladet kunstnere komme til udtryk.
Musikken kan blive en del af vores liv
og skildre og ændre kulturen.
Disse ti kunstnere har givet os det ypperligste indenfor kreativitet.
ÅRETS ALBUM
Han har allerede vundet. Fire Grammyer er mange.
Og Grammyen går til…
…We Are.
Jon Batiste!
Hold da op!
Det er helt utroligt.
Hey!
Wow!
-Vil du nu gifte dig med ham? -Det har jeg gjort.
Wow! Tak.
Kors i røven!
Hør her, det her mener jeg oprigtigt.
Der findes ikke den bedste musiker,
kunstner, danser eller skuespiller.
De skabende kunstarter er…
…subjektive.
Og de når folk på et tidspunkt, hvor de har mest brug for det.
Der bliver lavet en sang eller et album,
og den kan nærmest udsøge sig den person, som har mest brug for det.
Helt ærligt, mand.
Jeg vil takke Gud.
Jeg arbejder bare på mit håndværk hver dag.
Jeg elsker musik og har spillet, fra jeg var lille.
Det er mere end underholdning, det er en åndelig øvelse.
Og til ægte kunstnere og musikere:
Lad os blive ved.
Vær jer selv.
Jeg elsker også jer, jeg ikke kender. Farvel. Hey!
Jon Batiste!
Han vandt igen. Tillykke!
Det var helt perfekt. Du var perfekt.
Ryan!
Tillykke!
Flot. Kan man få den i guld?
-Sådan. -Sådan, venner. Kom så, Jon!
Jeg hjælper dig, og så skal vi…
-Jon. -Jon.
Vil du skrive autografer?
Må jeg få din autograf?
Grammyerne blev uddelt i Las Vegas.
Hilsen til min ven Jon Batiste. Han er alletiders fyr.
En sand musiker. Vandt Årets album.
Hvad var det for en svinestreg ved Grammyuddelingen?
Han slog Billie Eilish i Årets Album.
Han slog Lil Nas X. De albums lyttede folk faktisk til.
Jon Batistes optræden ville have gjort sig i The Ellen Show.
Han sidder fast i Pharrells "Happy"-video.
Jeg respekterer ham. Han er en dygtig…
For første gang i 14 år vandt en sort Årets album.
-Er I klar over det? -Hvad for noget?
Mine laksko kunne godt trænge til lidt…
Jeg har kun det, som trænger ind.
-Det må du undskylde. -Nej, du må undskylde.
Det er i orden. Jeg kommer forbi næste gang.
Det dur ikke, og jeg bruger det bedste.
Kun skosværte, ingen voks.
Næste gang. Tænk ikke på det.
-Okay. -Mange tak.
-Jeg hænger bare ud i din forretning. -Er du berømt?
-Hvad er… -Du har en kameramand.
Han er en god ven. Han filmer os.
-Javel ja. -Vi hænger ud.
-Hvad laver du? -Jeg er musiker.
-Er du? -Ja.
Sådan. Ja, vi…
-Vi optrådte i går aftes. -Ved Grammyuddelingen?
-Vi var der i går. Det var fantastisk. -Tak.
Vi var vildt imponerede. Seriøst.
Du er i særklasse som showman.
-Dansen var… -Er det dig?
-Ja. -Du er på forsiden.
-Ja. -Vi vil ikke forstyrre.
-En fornøjelse, tak. Hyg jer. -Rart at hilse på dig.
Du får det gratis. Jeg kan bruge det her til laksko.
-Tænk ikke på det. -Jeg kan klare det.
-Er du sikker? -Ja.
-Godt gået i går. -Tak.
-Ja. Sådan. -Sådan.
Velsign mig.
-Vinderne. -Tillykke!
Ja. Mange tak skal du have.
Wow.
Alle er på deres egen rejse.
Vi bevæger os mod endestationen.
Verden former en.
Stor succes. Stor fiasko.
Hendes helbred svigter. Hendes bog ligger på New York Times' bestsellerliste.
Det er hendes rejse.
Jeg vandt fem Grammyer, Årets album.
Den største musikpris. Jeg kommer hjem. Hun er indlagt igen.
Det er det, vi kæmper med.
Det gik så godt.
Oppe under brystkassen.
Hjælper du mig med grejet?
Jeg skal bruge underlag og maling.
Tak.
Ses vi i aften?
Hvad tid?
Senere?
Vi ses i aften.
OUVERTURE (HOVEDTEMA)
Hold asset.
Spil svagt i midten.
Hvad synes I?
-Jeg kan lide det. -Godt. Vi prøver igen og optager.
Ja. Spil med overbevisning.
Det Vilde Vesten. Alene. Du er en cowboy.
Du er ikke bange.
-Jon, herovre. -Vent lidt.
-Hej. -Jon, herovre
-Kan du lave et hop? -Ja.
Bang.
Jeg ville ikke være berømt. Det var ikke formålet med at lave musik.
Det er vibet.
Jeg er taknemlig, men hvis jeg bliver mere berømt,
går der mere tid fra familien, mine nære.
-De er svære at lave om på. -Jeg ved det.
-Jeg regner med dig. -Jeg skal nok ruske op i dem.
Man skal passe på, det ikke tager overhånd.
De bliver måske lidt større.
Og jeg vil lægge dem som et skakbræt.
Man skal passe på, det ikke definerer forholdet til en selv og ens kære.
Det er som at leve et dobbeltliv.
-Goddag. -Hej, dr. Charles.
-Hvordan har du det? -Jeg er glad for at være her.
-Godt. -Hvordan har du det?
Jeg har det fint.
Hun har sovet.
Først og fremmest transplantatet.
Hvordan går det med knoglemarven?
Marven ser godt ud, og vi har ikke set en kræftcelle,
så du er symptomfri.
-Skønt. -Det er godt.
Lad os drøfte problemerne, unge dame.
-Positive tanker. -Okay. Tapper.
Vil symptomerne være væk i fem år for så at vende tilbage?
Det ved vi ikke.
Hvad gør vi anderledes? Vi stopper ikke med AC.
Tag det, så længe det virker.
-Altså kemo for evigt? -Ja.
90 procent af det er risikokontrol.
Er det værd for dig at løbe en risiko?
Forstået.
Nogle gange må du gøre op med dig selv:
"Vil jeg udsætte mig selv for tusind mennesker?"
Du gør det for at leve ikke for at overleve.
Lev, som om hver dag er din sidste.
Du er enestående. Tal betyder intet for dig.
Hvad er tidsplanen for prøver?
6 måneder, 9 måneder, 12 måneder.
Og derefter hvert halve året. Efter fem år kan vi tale om det.
Du ser bekymret ud.
Nej. Jeg har det vist okay.
Tanken om endeløs kemobehandling…
-Ordet "endeløs" er skræmmende. -Ja.
-Vi er ikke tvunget til det. Der er… -Nej.
-Det er ikke det tiende bud. -Okay.
Vi gør det, som føles rigtigt, men det er vigtigt at have en plan.
"Jeg gør sådan her."
Men kun tåber og døde skifter ikke mening.
Så du og jeg kan skifte mening.
Jeg er okay. Men jeg…
Har patienter gjort det altid og haft en god livskvalitet?
Hvordan står det til med din tro
på det hele lige nu?
Jeg tror på, at alt kan forandre sig.
TERAPEUTEN JANE
Jeg tror på, at alt er under forandring.
Herren giver, og Herren tager.
På et splitsekund.
Alt kan forsvinde.
Der er nogle ting, jeg gerne så, var anderledes.
Men jeg er ved at indse,
hvad ægte accept er.
Og ægte taknemlighed.
Og det haster med at indse det.
Okay. Hvordan har du bearbejdet det?
Der er et valg,
som har sneget sig ind på mig,
og som skal træffes lige nu.
Det har intet at gøre med det, folk kan se på overfladen.
Det er ikke nemt.
Det kræver frygtløshed.
Jeg har nyt om vores kære ven Jon Batiste.
Jon har besluttet at forlade showet.
Ja, sådan har jeg det også.
Han vil holde fri,
hvilket er ham vel undt, af gode grunde.
Og jeg er glad for, at du gør det…
Jon Batiste skal opføre American Symphony i Carnegie.
Jon Batiste, en af Carnegie Halls Perspectives-musikere…
…være en "kulmination af over et århundredes sort ypperlighed".
I værket hylder den Oscarbelønnede komponist
musikalsk visionære som Duke Ellington,
James Reese Europe, Mahalia Jackson og Nina Simone,
som engang optrådte i Carnegie.
Godaften.
Velkommen til Carnegie Hall.
Er her ikke pragtfuldt?
Er I klar?
Det er første gang, jeg er ude, i næsten et år.
Er I klar til dagens mand?
Maestroen!
Kongen af New Orleans!
Mine damer og herrer, giv en stor hånd
til Jon Batiste og American Symphony!
Okay.
Godaften!
Tak!
Manner!
Er du klar?
Lad os more os.
Strømmen gik.
Strømmen er gået.
Strømmen er gået på scenen.
Strømmen er gået.
Stadig ingen strøm.
Tjek din høretelefon.
Intet kan bremse Guds kraft.
Mange kræfter modarbejdede det her.
Mange ting var ved at spænde ben for det.
Selv midt i denne forestilling, ting, I ikke aner, der skete.
Og at vi er her lige nu og spiller musikken,
denne mangfoldige musik…
Tak, fordi I overværer dette øjeblik.
Tak.
Tekster af: Henriette Saffron