Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Olen luonut asioita lapsesta asti.
Mieleni luo asioita koko ajan.
Vuosien saatossa se on kehittynyt yhä tärkeämmäksi selviytymismekanismiksi.
Käsittelen elämäni tapahtumia luomalla.
Vielä ennen show'ta, hyvä yleisö: Grammy-ehdokkuudet julkistettiin.
Tänä vuonna eniten eli 11 ehdokkuutta kerännyt artisti -
on herra Jon Batiste.
Bändinjohtajamme, hyvä yleisö!
Parhaat perinteinen R&B-esitys ja R&B-albumi,
paras improvisoitu jazz-soolo, paras jazz-instrumentaalialbumi,
paras american roots -esitys, paras american roots -kappale,
paras nykytaidesävellys, paras elokuvamusiikki eli Sielun syövereissä,
paras musiikkivideo eli Freedom,
Vuoden levytys eli Freedom, ja vuoden albumi We Are.
HItto! Älä nyt viitsi.
Tärkeintä musiikissa ei ole meille se, että se kuulostaa hyvältä,
vaan se, että se kuulostaa väistämättömältä.
Soitamme sitä, minkä tiedämme tapahtuvan,
hyväksyimme sen sitten tai emme.
Se on aina olemassa.
Se täytyy vain valjastaa.
Sille on oltava avoin.
Kuulostaa pysähtyneeltä.
Hyvää uutta vuotta. -Hyvää uutta vuotta.
Uusi vuosi. -Kaipaamme sitä.
Perheelle ja vapaudelle. -Perheelle ja vapaudelle.
Kiitos.
Miten voit? -Väsyneesti, mutta hyvin.
Jon Batiste.
Hei! -Mietit kuulemma Grammyja.
Mene ja… -Luulin sitä joksikin sketsiksi, äiti.
Siellä sanottiin vain "Jon Batiste".
"Jon Batiste, folk americana. Jon Batiste, taidemusiikki."
"Jon Batiste." Että joo, pointti tuli perille.
Tuot meille kaikille valtavasti iloa,
koska esität American Symphonyn Carnegie Hallissa.
Minulle on kunnia päästä esittämään jotain näin suurta.
Tämä on ensimmäinen sinfoniaensi-iltani.
Se on tosi merkittävää, koska minusta sinfonia voi olla -
jotain ennennäkemätöntä, ja se on tämän koko homman tavoite.
Jos sinfoniaorkesteri muodostettaisiin vuonna 2022,
millainen se olisi?
Miltä sen musiikki kuulostaisi?
Siinä olisi klassisia muusikoita.
Avantgarde-tyyppejä.
Folk- ja jazzmuusikoita.
Tilaa riittää meille kaikille.
Meillä on tilaa olla erilaisia ja outoja ja upeita yhdessä.
Se on Amerikan henki.
Se olisi paras tapa elää yhdessä, jos toteuttaisimme periaatteitamme.
Esitämme sen vain yhden kerran Carnegie Hallissa.
Selvä. Hienoa, kiitos. Hyvää päivänjatkoa kaikille.
Tarvitsemme muutaman äänenjohtajan eri pulteille.
Aivan. -Kuin konserttimestareita…
Joo! Jokaiselle eri pikkusektiolle. -Aivan.
Luulen, että kun löydämme koko homman musiikillisen identiteetin,
tässä on kaikki.
Tuloksena pitäisi olla yksi, kaiken sisältävä partituuri.
Jep.
Jotkut osat eivät ehkä edes näytä nuoteilta.
Osa voi olla pelkkä suuntaviiva tai vaikka kuvia.
Minkä sitten valitsemmekin ajaa saman asian.
Sen jälkeen pidämme harjoituksia ja sitten taas muokkauksia.
Juuri niin.
Eli näin:
Kun laulu kuuluu selvästi, sitten näin:
Joo. Tuota tarkoitin!
Tuota juuri ajattelin. Ja sitten sen jälkeen…
Haluaisin vähän aikaa tätä. -Ja tuo voi jatkua, kun…
Joo. -Unohdin bassolinjan.
Siinä toisen äänen alla.
Jee.
Siitä tulee tosi upea saundi. Hyvältä näyttää!
Kun intro on ohi, jestas!
Noin! -Joo.
Näin:
Kunnianhimoni tämän sinfonian suhteen on valtava.
Yritän laajentaa sinfoniakirjallisuuden kaanonia -
ja murtautua pitkään vartioituihin tiloihin.
Ja vielä ilman, että elämässäni on kunnolla tilaa keskittyä tähän.
Jon Batiste!
Olen aina tiennyt haluavani johtajaksi,
haluavani tehdä jonkinlaista versiota siitä, mitä teen nyt.
Ajatus on vain kehittynyt ja vapautunut.
Vartuin New Orleansissa. Musiikki oli aina perheessäni läsnä.
Isäni oli ensimmäinen musiikillinen mentorini.
Äitini uskoi klassisen pianon voimaan perustana.
Tunne alasi, tee omaa juttuasi.
Sitten piti valita. Jäisinkö muusikoksi kotinurkille -
vai lähtisinkö yliopistoon tavoittelemaan suurempaa.
Niinpä päädyin Juilliardiin.
Päivää. -Hei.
Juilliard on kulttuurisesti klassinen paikka. Eurooppalaista taidemusiikkia.
Aika kaukana etelän mustien kulttuurista.
Tyypit ihmettelivät, että kuka tuo New Orleansin poika on.
Ensi töikseni järjestin itselleni pysyvää tekemistä -
ja kokosin bändin.
Kukaan ei ymmärtänyt, mitä Stay Human yritti tehdä.
"Miksi bändin nimi on 'Pysy ihmisenä'"?
"Miksi he soittavat metrossa ilmaiseksi?"
"Miksi tuo soittaa lelua eikä pianoa? Miksi hän heittää lahjansa hukkaan?"
Kaikki, mitä teimme, kohtasi vastustusta.
Juilliardin ja kaikkien suunnalta.
Olin siellä seitsemän vuotta.
Hyvin nuorena.
Kun näin, mikä oli muuttunut…
Näin sen muraalin ja melodikan.
Minun käskettiin unohtaa melodika, ja minut lähetettiin psykiatrille.
"Poika saattaa olla hullu."
Nyt se on sisustuksessa. Se on ihan -
mieletöntä.
Kuljin aina oman tahtilajini mukaan niin hyvässä kuin pahassakin.
Tiesin aina, etten sovi kuvaan. Minun piti luoda oma tilanteeni.
Oma tilani, oma maailmani.
Juilliard-vuosina Stay Human kutsuttiin New Yorkin rinnakkaismaailmoihin -
kaduilla ja metrossa soittelun perusteella.
Silloin tapasin Questloven, Lenny Kravitzin, Red Hot Chili Peppersin…
Sitten Lenny kertoi Madonnalle neworleansilaisesta Jon Batistesta.
Ihan epätodellista. Tässä täytyy muistaa,
että asuin Washington Heightsissa ja elin joka päivä pavuilla.
Se oli vapaata!
Olen Stephen Colbert ja olen New Orleansissa, Louisianassa.
Kiitos vain.
Minulta kysellään, kenestä tulee bändinjohtajani.
No, tykkään tästä tyypistä.
Hei! Olen Jon Batiste.
Ja yhtäkkiä räjähti.
Late Show oli uuden ajan alku.
Se veti minut pois vanhasta maailmasta.
Yhtäkkiä olin kuin joku linnan asukki.
Mahtavaa musiikkia. Kiitos sinulle, Jon.
Onko sinulla hauskaa? -Duuni on hyvä, ja palkkakin.
Hyvä tietää. -Joo.
Soitat tietenkin rakkaudesta. -Jep. Rakastan rahaa.
Kaikki muuttui.
Ihmettelin, miten päädyin sinne.
Kahdestoista kerros.
Kiva nähdä kaikki täällä Zoomissa. Halusin selittää,
mistä meitä odottavassa teoksessa on kyse -
ja miten tärkeä se on minulle.
Sen työnimi on American Symphony.
Olen työstänyt sitä melkein neljä vuotta.
Olen jo säveltänyt neliosaisen, 40-minuuttisen teoksen,
mutta se ei ole valmis, koska siitä puuttuu vielä -
teidän juttunne ja inspiraationne.
Haluan, että koette tämän teoksen omaksenne -
ja tuotte siihen kaiken osaamisenne.
Olette huipputaitavia muusikoita.
Jos teillä on jotain, jonka haluatte esille -
tai jotain teille omaleimaista, otamme sen teoksessa huomioon.
Musiikki syntyy elämänkokemuksista.
Se on sosiaalista musiikkia.
Esi-isämme kokoontuivat samalla tavalla rinkiin soittamaan musiikkia.
Soitamme musiikkia välittääksemme sanomatonta tuskaa ja iloa.
Luulen, että saamme aikaan jotain merkittävää,
joka puhuttelee ihmisiä hyvin syvällisellä tasolla.
Visioni on tämä.
Teidän osallistumisenne on minulle kuin siunaus. Kiitos ajastanne.
On kunnia päästä osaksi tätä.
Nyt itkua ja valitusta.
Samalla melodialla? -Miten haluat.
Haluan luoda ilmapiirin, jossa pelissä on kaikki.
Kun ihmisillä on liian mukava olo, musiikista puuttuu intensiteettiä.
Sama pätee elämään. Mukavuus estää kehittymisen.
Anna mennä vain.
Pahus. Joo. Luuletko, että napsahdan?
Voisitko nyt vain rauhoittua?
Kaikki mustat miespuoliset napsahtavat. Tietyllä tasolla jokainen napsahtaa.
Tiedän.
Pelkäätkö sinä sitä koskaan?
Se on hyvä kysymys.
Sinä näet, minne olet menossa. -Jep.
En melkein halua tehdä koko juttua.
Et sinä tuota tarkoita. Haluat sitä liikaa.
Mitä sinä näet minussa?
Näen, että sinä teet töitä asioidesi eteen -
panet asiat tapahtumaan ja etenet.
Mutta mikä minussa on se osa, joka mielestäsi ehkä napsahtaa?
Jos sinä napsahdat, teet sen salassa ja sitten keräät itsesi.
Minun täytyy ensin menestyä.
Sinähän menestyit jo.
Mutta napsahdanko minä?
Jos kiipeän vielä ylemmäs, napsahdanko lopulta?
En ole ennen ollut pulkkamäessä.
Mietin, mikä sen pointti on.
Tarvitaan hidastusvideo, josta näkyy kaikki ilmeet.
Mitä minä sillä teen?
Sinun täytyy päästää irti ja antautua. Tykkään elää vähän vaarallisesti.
Niin minäkin.
Myönnä, että salaa tykkäät tästä.
Hän tykkää! -Sen näkee silmistä.
Hän tykkää näytellä vastustavansa, mutta nauttii jännityksestä.
Voi ei. -Niinkö?
En halua tehdä tätä.
Siitä tulee hauskaa. -Katselen, kun sinä lasket.
Me laskemme yhdessä. -Ei.
Sinun tarvitsee vain istua. -Ei.
Jon on ensi kertaa pulkkamäessä.
Hienoa!
No niin, Jon.
Annanko vauhtia? -Et, vaan istut taakseni.
Ei! Minä haluan eteen.
Täällä on kylmä.
Minulla on kylmää ja epämukavaa.
Mitä tapahtuu?
Pidä pulkka suorassa.
Voi hyvänen aika! Mitä?
Katsohan.
Sori, kulta.
Minua ei heitetä lumipalloilla. Minulla on leukemia.
Mitä aiot tehdä tuolla? -En tiedä.
Laske aseesi.
Tämä leikki loppuu nyt. Loppu ja tasapeli.
Ei.
Tosi kylmä.
Hämmästelen Suleikaa ja sitä, miten hän pärjää vaikeuksissa.
Nousu alakynnestä voittoon on aivan ihmeellistä.
Se innostaa minua.
Kun olin 22-vuotias, sain leukemiadiagnoosin.
Sairastaessani vannoin, että jos jään henkiin,
eläisin hyvän elämän täynnä seikkailuja ja merkitystä.
Kirjoittaja Suleika Jaouad avasi matkaansa syövän kanssa miljoonille -
New York Timesissa, suositussa kolumnissaan nimeltä Life, Interrupted.
Hänen kirjansa nimi on Between Two Kingdoms: A Memoir of a Life Interrupted.
Jo kauan ennen kuin meillä oli romanttinen suhde,
Jonilla ja minulla oli yhteinen luomisen kieli.
Kummankin mielestä selviytyminen on omanlaisensa luova teko.
Sen avulla voimme käyttää elämän tapahtumia kuin alkemistit -
ja muuttaa ne joksikin hyödylliseksi, merkitykselliseksi tai jopa kauniiksi.
Opin häneltä koko ajan,
miten katsotaan pimeyteen ja epätoivoon, ja miten ne kohdataan.
Mutta niille ei saa antautua.
Hei! Mitä kuuluu? -Ihan hyvää.
Kerro kaikki tai älä mitään. -Voi luoja.
Viime kuukaudet ovat olleet rankkoja,
mutta menen viikon päästä sairaalaan kuukaudeksi tai ehkä pariksi.
Toisina päivinä olo on kauhea ja toisina ihan okei.
Olen hyvällä tuulella. Tämä oli hyvä päivä.
Meillä oli hauskaa pulkkamäessä.
Tuntuu pelottavalta saada syöpä uudelleen kymmenen vuoden remission jälkeen -
ja lisäksi toinen luuydinsiirre.
Se on kuin viimeinen keino ja hyvin riskialtis toimenpide.
Tämä hetki on meidän elämässämme tosi omituinen.
Jonin 11 Grammy-ehdokkuutta julkistettiin kemoterapiani ensimmäisenä päivänä.
Meille molemmille on parin kuukauden aikana tapahtunut paljon hyviä asioita -
ja valtavan raskaita asioita.
En tiedä, miten venyisin tällaisiin äärimmäisyyksiin.
RAAMATTU
Minulla on ongelma. Voinko näyttää? -Joo.
Kanyylista vuotaa verta.
Trombosyytit ovat ehkä matalalla, ja tätä täytyy tarkkailla.
Muuten joudun osastolle.
Haluatko mennä? Me voimme palata. -En halua. Verenvuotokin loppui.
Noinhan kävi ensimmäisellä kerrallakin. Se kasautui.
Pidetään siis silmällä.
Piditkö aidosti mekoista, joita sovitin? Vai lähdenkö ostoksille?
Pidin niistä. Varsinkin siitä paljettimekosta.
Oliko se paras? -Oli, kahdesta näkemästäni.
Toivotteko jotain tiettyä?
Siunaukseen. Perhe, vapaus ja terveys.
Kaikki järjestyy kyllä.
Olen nyt tiukasti selviytymismoodissa.
Elämämme on kuin pelkkää kontrastia. -Mitä tarkoitat?
Tämä on aika paljon.
Tässä ovat vain jokaisen osan tukirangat.
Teeman bassolinja.
Sinfoniassa on optimistinen vivahde. -Jep.
Se on kuin… auringonnousu.
Ja sitten…
Toinen teema.
Noin. Tajusit pointin. -Joo.
Tulit samaan tilaan.
Tosi hieno.
Mikä tämä on?
Kuulostaa joltain muulta. -Tiedän.
Mikä tämä on?
Se on tärkeää! Se juttu.
Se, miten kotoisalta tämä tuntuu. -Niin.
Se tuntuu joltain muulta, mutta ei ole. -Niin.
Siitä tietää, että se on hyvä. Kun se tuntuu tutulta.
Aivan. -Mutta se onkin uutta. Se on parasta.
Avioliitossa syntyy uusi perhe. Ja kuten Raamatussa sanotaan,
nämä kaksi tulevat yhdeksi lihaksi ollakseen toisilleen tueksi,
yhteiskunnalle hyödyksi ja Jumalalle kunniaksi.
Suleika ja Jon, nyt Jumalan kasvojen edessä -
pyydän teitä ilmaisemaan tahtonne.
Jon, toista perässäni.
Minä, Jon, otan sinut, Suleika, vaimokseni.
Minä, Suleika, otan sinut, Jon, aviomiehekseni.
Rakastaakseni sinua tästä päivästä lähtien.
Myötä- ja vastoinkäymisissä.
Hyvinä ja pahoina päivinä.
Sairaana ja terveenä.
Lupaan rakastaa, kunnioittaa, vaalia ja suojella.
Kunnes kuolema meidät erottaa.
Nämä sormukset,
jotka olette valinneet, olkoot avioliittonne merkkinä.
Jumala siunatkoon nämä sormukset niiden valojen merkiksi,
joilla te nyt punotte elämänne yhteen.
Nyt julistan tämän parin aviomieheksi ja vaimoksi.
Minkä jumala on yhdistänyt, sitä älköön ihminen erottako.
Aamen.
Jon, voit suudella morsianta.
Rakastan sinua. -Olet niin kaunis.
Tervetuloa kerhoon.
Tapasimme Skidmoren jazzkesäleirillä sosiaalisesti kömpelöinä teineinä.
Hänellä oli basso ja kirjat.
Ja Birkenstockit. Sellaista energiaa. Minä ihmettelin, että mitä tämä on.
Ja hän puhui kaikenlaista hullua.
Ja vielä minulle, vaikkei tuntenut minua.
"Me valtaamme koko maailman. Me muutamme sen."
Muistan tuon. -Minä olin vain että joo, olen mukana.
Jonista täytyy sanoa tämä.
Jon on pystyvämpi muuttumaan ja improvisoimaan -
ja kasvamaan kuin kukaan muu tapaamani ihminen.
Tämä hetki kutsuu meidät olemaan kuin parisuhteen ruumiillistuma.
Se ei ole vain samppanjaa ja kauniita asioita, vaan myös vaikeita asioita.
Suleika, sinä olet selviytyjä.
Tämän parisuhteen lisäksi meidän pitäisi juhlia sitä,
kuka sinä olet ja mistä pian selviät.
MEMORIAL SLOAN KETTERING -SYÖPÄKLINIKKA
Päivää! Olen tohtori Ghosh ja hoidan luuydinsiirtoasi.
Tarkoitus on siis tehdä siirto. -Aivan.
Tiedän, että olet kokenut tämän aiemminkin, mutta siitä on vuosikymmen.
Toinen siirto voi joskus olla hieman vaikeampi,
mutta meidän tehtävämme on hoitaa yllättävätkin käänteet.
Hyvä on. -Kiitoksia. Arvostan tätä.
Mitä sanoisit, mikä tämän ikähaarukka on?
No luulisin, että -
useimmat potilaat ovat 50–70-vuotiaita.
Muistan, että hämmästyin sitä viimeksi, koska olin itse 22.
Mitä voin tehdä hyväksesi?
Et mitään.
Parantua.
Edellisellä kerralla pelkäsin paljon enemmän.
En tiedä johtuuko se siitä, että olen vanhempi.
Ehkä olen vain paremmin kasassa tai tiedän, mitä odottaa.
Tai ehkä en ole hyväksynyt koko juttua.
Mitä sinä sanot tästä?
Aika kulkee eteenpäin.
Vire on kunnossa.
Miten voit? -Se on menoa nyt.
Tosi kiva, että tämä onnistui. -Niinpä.
Kiva olla täällä. Kun Matt soitti,
en ehtinyt edes miettiä, kun suostuin jo.
Minun täytyy tottua näihin eri viiveisiin.
Okei, 4/4 menee kahteen, 5/8 lyödään 3 plus 2.
Se tulee myöhemmin. 5/8 siis 3 plus 2.
3/2 menee kolmella isolla lyönnillä.
Onko selvä?
En ole ennen nähnyt kapua Michael Jordanin lenkkareissa.
Totta.
Puhaltimet. Anteeksi.
Hei kaikille.
Kiitos, että olette täällä. Olette upeita.
Kiitos, että soitatte teoksen. Se on siis vielä kesken.
Se kuulostaa, miltä kuulostaa, kunnes se kuulostaa, miltä kuulostaa.
Soitetaan nyt, mitä lapuissa lukee.
Se ei varmaankaan ole koko totuus lopullisesta teoksesta,
mutta siitä me aloitamme.
Se armoton todellisuus on kohdattava,
että ehkä yritys ei onnistukaan.
Samalla usko täytyy säilyttää horjumattomana.
Täysin horjumattomana.
Molemmat täytyy tehdä yhtä aikaa.
Luovuus on minun tapani jäsentää maailmaa -
varsinkin vaikeina hetkinä.
Kun menen syöpäklinikalle, yksi lääkkeistä sumentaa näköni.
Ja sen sijaan, että olisin tukeutunut minulle rakkaimpiin asioihin -
eli kirjoittamiseen ja sanoihin,
minun piti keksiä jokin toinen tapa ilmaista itseäni.
Valitsin maalaamisen.
Saanko vilauttaa nopeasti uusinta maalaustani?
Vau.
Odota.
Pidätkö siitä? -Se on upea.
Käsittelet tätä kaikkea tosi…
Kuumehoureita, Nooan arkkia, vähän enkelimäisyyttä,
apokalypsia, dystopiaa…
Kuin symbolisia unia Raamatusta.
Siihen tähtäsinkin.
Tuohan on kehittymässä sarjaksi tai projektiksi.
Ihana ajatus.
No niin.
Heippa.
Nauti vedestä.
Olet siellä kuin kohdussa. -Todellakin.
Täytyy ehkä lähteä töihin ennen kuin unohdun tänne.
Okei, töihin siitä. Hei.
Olet valmis.
Luin artikkelin, jonka mukaan minun ei pitäisi olla ehdolla -
taidemusiikin Grammy-voittajaksi,
koska olen popmuusikko. Sekö nyt on kamalaa?
Olet muusikoiden muusikko.
Mahtavaa.
Sitä pitäisi juhlistaa, että päätimme ottaa taidemusiikkiteoksen albumille,
joka ei ole taidemusiikkilevy.
Se on niistä vielä pelottavampaa,
koska se hämärtää taidemusiikin lokeron rajoja.
Yhdessä artikkelissa olen koko musiikkialan kultapoika -
ja kilpailen Taylor Swiftin ja Olivia Rodrigon kanssa.
Toisessa artikkelissa raivostutan klassiset muusikot -
olemalla ehdolla taidemusiikin Grammy-voittajaksi,
vaikka en ole tarpeeksi klassinen, koska olen popmuusikko.
En minä tiedä taidemusiikista mitään.
Olen popmuusikko!
En minä soita musiikkia.
Olen musiikkialan kultapoika ja poptähti.
En osaa säveltää, ja olen popmuusikko.
Olen alan kultapoika, mutta olen jazzmuusikko.
Miksi pitäisi olla mistään kateellinen?
Minkä takia?
Olkaa itsenne!
Mitä tuo on?
Se on se sinfonia. -Onko?
Aion panna sen kasaan. -Vau.
Kuuletko? -Todella hienoa.
Voitko soittaa enemmänkin?
Joo, mutta minulla ei ole koko biisiä. Se on palasina.
Vai niin.
Rakennan sitä vasta.
Kerään yhteen muusikoita jazzista, klassisesta ja kaikenlaisesta.
Hienoa.
Muistatko, kun tulin tänne ensi kertaa? -Muistan kyllä.
Joo. -Muistan sen oikein hyvin.
Yritit tehdä minuun vaikutuksen erilaisilla jutuilla.
Ja minä valitin saundistasi. -Niin. Taisin olla 18-vuotias.
Niin. Se oli hienoa. -Se oli mahtavaa.
Soitetaan sitä vähän. -Katsotaanpa.
Se on kuin…
Yritän antaa sävelten soida.
Sinun täytyy hengittää. Nyt et hengitä.
Fraseeraa käsilläsi.
Tarkoitatko…
Kuuntele minua. Montako kertaa hengitin?
Hengität aika paljon. -Niin!
Mutta et ajattele sitä niin.
Kun ilmaisee jotain, täytyy hengittää paljon.
Aivan.
Jos et hengitä, olet kuin tietokone.
Sellainen ei ilmaise mitään. Tarvitset elämää.
Hengitä.
Kyllä! Juuri noin.
Juuri noin. Sen täytyy kuulostaa epätoivoiselta huudolta.
Epätoivoiselta!
En yleensä kiinnitä huomiota minusta kirjoitettuihin artikkeleihin.
En halua, että minut lokeroidaan.
Ihmisillä on vain pari ajatusta siitä, mitä mustan ihmisen kuuluisi luoda.
Ihmiset ovat niin tottuneet niihin tiettyihin narratiiveihin,
että he ottavat vastaan uusia narratiiveja vain tyhmennettyinä versioina.
Saavutustemme taso on laskenut.
Niitä ei lasketa osaksi kaanonia.
Juuri sitä me vastustamme tämän sinfonian avulla.
Minusta alkaa tuntua lannistuneelta.
Älähän nyt. -Pidä sinä energiatasoja yllä.
Ei selityksiä. Kuuntelehan.
Hyvä on.
No niin.
Entä "kapteeni käskee"? Mikä sen leikin nimi on?
Joo.
Haluaisin tosi kovasti viedä kivun pois.
Mutta en voi.
Tämä on tärkeä hetki. Koe.
Tämä ei ole kenenkään syytä eikä kenenkään hallittavissa.
"Yhteys katkennut."
Osasin tämän aiemmin.
Mikä on katkennut?
Rauhoitu, Scottie.
Ilman Scottie Pippeniä ei olisi Jon Michael Batistea.
Joka ainoa mestaruus…
Hei. -Hei, kulta.
Lopetimme juuri.
Jatkan Phoenixiin.
Minulla on ikävä. -Minullakin sinua.
Hei, kulta. Mitä kuuluu? -En voi kovin hyvin.
Voin tosi pahoin ja vatsani kramppaa.
En tiedä. -Tosi raskasta.
Elämä on välillä armotonta.
Maailmassa tapahtuu kaikenlaista, mutta pyydän teitä kaikkia nyt -
jättämään sen taaksenne.
Riisutaan kaikki se pois -
ja jaetaan tässä hetkessä tunteita ja rakkautta ihmisten kesken.
Tehdään niin.
Minulla on surkea olo. Äänenikin taitaa alkaa murtua.
Viime yö oli paikoin ihan kauhea. -Mitä tapahtui?
Yksi luumeneistani petti ja koko sänky oli täynnä verta.
Voi hyvänen aika.
Hei. -Hei.
Miten menee?
Olen vain maalannut ja työstänyt näitä ideoita -
ja yrittänyt toipua.
Se täytyy panna tapahtumaan. Olemme jo matkalla siihen.
Ja…
Haluan omistaa viimeisen kappaleen Suleikalle.
Voidaanko vaihtaa musiikkia? Itken ehkä tämän musiikin takia.
Se manipuloi minua emotionaalisesti.
Tässä ovat solusi.
Anteeksi.
Viimeisiä viedään.
Hei, Lizzie G. ja Lizzie P. -Hei, Susu!
Kerroin Carmenille, että maalaan kirahveja,
koska se on ainoa asia, joka estää minua itkemästä.
Voi rakas! Saanko nähdä? Näytä sitä kameralle.
Vielä pari sekuntia. Aloitusaika on… -10.10.
Niin on.
Olisi pitänyt odottaa 11.11 asti.
10.10 on ihan yhtä hyvä.
Näen, miten hartiasi liikkuvat, Carmen.
Ja nyt Lizzie Presser mukaan.
Jee!
Paras luuydinsiirto ikinä.
Olette ihanat! Nähdään pian. -Olet rakas.
Rakastan sinua.
Minne menet?
Oletko lähdössä? -En.
Hyvä.
Odota, tarkistan nämä.
Olet nyt ahdistunut ja peloissasi. -Niin. Tässä on tekemistä.
Kun huomaat, ettet halua edes liikkua,
on tärkeää viedä mielesi intention tilaan.
"Minua ahdistaa ja sydämeni hakkaa."
"Tuntuu kuin en saisi happea." Mitä vain.
"Mutta menen kohti sitä, minkä haluan tapahtuvan,
en sitä, mikä minua pelottaa."
"Kamalaa lopputulosta."
Älä anna sille yhtään energiaa. Se ei auta sinua yhtään.
Palaa siihen, minkä haluat tapahtuvan.
Selvä.
Mitä teet itsesi kanssa tänään? Mitä sinulle nyt tapahtuu?
Tästä tulee pitkä työpäivä.
Miltä työnteon ajatteleminen tuntuu? -Se on syvältä.
Syvältä?
Ei minua huvittaisi tehdä mitään.
Miten sitten selviät? -Teen vain työni.
Panet ammattilaishatun päähän ja teet vain työsi.
Olen kyllä tehnyt sitä elämässäni monta vuotta.
Aivan.
Tämähän on yksi elämäsi suurimmista jutuista.
Joo, mutta joskus junan haluaisi vain pysäyttää.
Jos olisi sellainen hetki, niin sinulla se olisi juuri nyt.
Kun Sun tilanne on mikä on, tämä olisi se junanpysäyttämispäivä.
Se kävisi järkeen.
Toisaalta tämä on se juna, jossa sinä nyt olet.
Afrikkalaisissa rumpupiireissä jokainen on solisti ja improvisoi rytmiä.
Jazzissa sama periaate tuottaa tällaista.
Ei ole vain yhtä solistia, jota muut…
Se on ihan eri konsepti. Olemme kaikki solisteja.
Meidän täytyy vain löytää se.
Joo.
Näitkö, miten tulin kaiken keskelle? -Joo.
Sekin oli hyvä viba, missä…
Sitten vaihdat säveltä.
Hyvä.
Vasta hetken kuluttua. Paistattele siinä ja anna sen elää.
Jokainen haluaa elää vapaana.
En ole onnistunut sammuttamaan ajatuksiani.
En ole nukkunut ehkä kolmeen päivään.
Voi hyvä ihme.
Paljon ahdistusta.
Minun on pakko nukahtaa jotenkin.
Viime vuosina olen kärsinyt ahdistuksesta ja paniikkikohtauksista.
Yhtenä päivänä luulin, että sydämeni pysähtyisi.
En tajunnut, mistä oli kyse.
Ehkä se johtuu hermoista.
Tai sairaalan sohvasta.
Ehkä se johtuu paineista.
Voi hyvä ihme.
Ehkä se johtuu teoksen valmistumiseen liittyvistä kovista panoksista.
Edustan tässä kansaani ja kulttuuriani.
Panokset ovat kovat,
koska yritän olla saamieni ideoiden ja luomispotentiaalin arvoinen.
Joskus sitä täytyy vähän paineistaa.
Täällä on yksinäistä ilman maalauksiasi.
Ovatko nämä viisi viikkoa tuntuneet pitkiltä, äiti? Vai ovatko ne kiitäneet?
Ne ovat ajattomia. En tiedä, paljonko aikaa on kulunut.
Ehkä viisi vuotta tai viisi tuntia. -Totta.
Se menee nopeasti. -Liiankin nopeasti?
Jon? -En tiedä. Kerron viiden vuoden päästä.
Aivan.
Elämän vaikeimmista hetkistä on tarkoitus tulla takaisin -
vahvempana ja rohkeampana -
ja enemmän kokemusten kouluttamana soturina.
En halua olla paksunahkainen.
Haluan tuntea minulle tapahtuvat asiat.
Kamalat asiat ja kauniit asiat.
Haluan olla avoin kaikelle.
Tosi kultaista.
Kiitos teille. Kiitos.
Kiitos.
Onneksi olkoon. -Kiitos.
Tosi kultaista.
Miten ihanaa.
Ei huolta.
Oletteko kunnossa? -Minä olen.
Hieno suoritus saada ne Grammy-ehdokkuudet -
ja vieläpä niin monessa eri kategoriassa.
Palkinnot eivät määrittele arvoja, mutta olisihan niitä kiva voittaa.
Suhtaudut tähän asiaan terveellä, optimistisella ja positiivisella tavalla.
Onko sellaisen positiivisuuden näyttäminen ulospäin tärkeää sinulle?
Onko se jotain, mitä edustat tarkoituksella?
Minusta se on luonnollista, ja ihmiset haluavat sellaista.
Eli tein sitten mitä tahansa…
Jopa tässä haastattelussa olen kiitollinen, että saan olla tässä.
Olen kiitollinen, että nämä sanat ikuistetaan ja ne vaikuttavat maailmaan.
Uskon, että se vaikutus on merkittävä, ja haluan sen tuottavan iloa.
Haluan, että sen ansiosta joku voimaantuu tai parantuu.
Se on kovin todellinen asia.
Mustat ihmiset on pantu esittämään omaa rooliaan kameroiden edessä vuosisatoja.
Heidät nähtiin vain siinä roolissa.
Olemme kuin psykoosissa siinä,
miten näemme mustat viihdetaiteilijat ja ajattelijat.
Meidän on ensin voitettava se,
jotta näkisimme, mitä kaikkea he voivat maailmalle tarjota.
Joskus näemme sen vasta jälkiviisaina.
Siksi on tärkeää, että sanon sen myös ääneen.
Tänään Las Vegasissa juhlitaan musiikkia sen kaikissa muodoissa -
64. vuotuisessa Grammy-gaalassa.
Eniten ehdokkuuksia kerännyt Jon Batiste…
Katsokaa tuota pukua.
En minä tiedä. Kuka? Minua vain kuljetetaan ympäriinsä.
Hyvä on. Nyt sinun täytyy sitten keskittyä siihen.
Meditoi, rukoile, keskity.
En malta odottaa.
Esitys ja työ on vielä kesken. -Työ on kesken.
Iltapäivän? Ei vielä.
Ei, vaan illan. Otin iltapäivälääkkeet jo.
Yritän keksiä, miten vähentäisin illan lääkekuormaa.
Kun otan ne kovin lähekkäin…
Mutta vaikutuksen pitäisi olla kehossasi jatkuvasti.
Seuraavalla esiintyjällä on enemmän ehdokkuuksia kuin kellään muulla.
Hän on tänään voittanut jo neljä palkintoa.
Hän on yhä ehdolla vuoden levytyksessä ja albumissa.
Ja syyn siihen meille näyttää nyt ainoa ja oikea Jon Batiste.
Voi luoja, miten upeaa.
Uskomattomat asut.
Tämä on tosi hyvä.
Kaikki ylös penkeistä!
Kosketa ruutua nyt heti, niin saat siunauksesi. Antaudu siunaukselle!
Kuuntele minua!
Jos kukaan ei ole antanut sinulle lupaa olla oma itsesi, minä annan sen nyt!
Ole oma itsesi.
Kun liikutan kehoani näin, en tiedä miksi, mutta siinä tuntuu…
Vapaus!
Aivan uskomatonta!
Uskomatonta.
Hyvä veto.
Osui ja upposi. Hän sai kaikki jaloilleen.
Siinä oli hienointa New Orleansia. -Jon voitti Grammyt.
Hyvää iltaa, ja rakkaus hallitkoon.
Tämä on tiukka kilpailu.
Yli puolen vuosisadan ajan albumit -
ovat olleet artistien keino ilmaista inspiraatiotaan.
Musiikki voi olla läheinen osa elämäämme -
sekä sanoittaa ja muuttaa kulttuuriamme.
Tässä kymmenen artistia, jotka ovat antaneet meille luovuutensa.
VUODEN ALBUMI
Hänhän on jo voittanut. Neljä Grammya on valtava määrä.
Ja Grammyn voittaja on -
We Are ja Jon Batiste!
Ei ole totta!
Tämä on uskomatonta.
Hei!
Vau.
Aiotko nyt naida hänet? -Tein sen jo.
Vau. Kiitos vain.
Kuulkaa, uskon tähän aivan sisintäni myöden:
ei ole parasta muusikkoa,
parasta artistia, tanssijaa tai näyttelijää.
Taide on -
subjektiivista.
Taide tavoittaa ihmiset silloin, kun he tarvitsevat sitä eniten.
Kun laulu tai albumi tehdään,
on kuin sillä olisi tutka, jolla se löytää ihmisen oikealla hetkellä.
Hitto vieköön. Haluaisin kiittää Jumalaa.
Minä vain teen työtäni. Rakastan musiikkia ja olen soittanut lapsesta asti.
Se ei ole minulle vain viihdettä, vaan myös hengellisyyttä.
Tämä on todellisille artisteille ja muusikoille.
Jatketaan eteenpäin. Olkaa omat itsenne. Ei muuta.
Rakastan teitä, vaikken tuntisi teitä! Hyvää yötä!
Jon Batiste! Voittajana taas. Onnittelut!
Se oli täydellistä. Sinä olit täydellinen.
Ryan!
Onnittelut!
Upeaa. Saatteko kullankin?
Selvä. -Hyvä, Jon!
Autan sinua, ja sitten…
Jon, antaisitko nimmareita?
Saisinko nimikirjoituksen, Jon?
Grammyt jaettiin viikonloppuna.
Onnea Jon Batistelle. Siinä on hieno mies.
Tosi muusikko. Voitti vuoden albumin.
Mitä tämä Grammy-gaalan perverssi näytelmä oikein tarkoittaa?
Hän voitti Billie Eilishin vuoden albumissa.
Hän voitti Lil Nas X:n. Ne ovat albumeja, joita ihmiset kuuntelevat.
Jon Batisten esitys oli kuin jostain Ellen DeGeneresin ohjelmasta.
Kaveri vaikuttaa jääneen jumiin Pharrell Williamsin Happy-musiikkivideoon.
En tarkoita yhtään väheksyä. Minusta Batiste on mahtava…
Musta artisti voitti vuoden albumin viimeksi 14 vuotta sitten.
Mitä? Todellako?
Aika paljon kiiltonahkaa. Se kaipaisi vähän…
Hoidan vain hengittävää nahkaa.
Olen pahoillani. -Minä olen pahoillani.
Ei se mitään. Tulen käymään taas ensi kerralla.
En tekisi noille oikeutta. Ja käytän vain parhaita voiteita, en vahoja.
Katsotaan ensi kerralla. Kiitoksia tästä.
Hengaan tässä vain kiillotuspisteelläsi. -Oletko joku julkkis?
Mitä se… -Sinulla on kuvaaja.
Hän on hyvä ystäväni. Hän vain kuvaa.
Selvä. -Hengaamme vain.
Mitä teet? -Olen muusikko.
Niinkö? Hieno homma. -Joo. Meillä oli…
Meillä oli eilen keikka. -Grammy-gaalassako?
Olimme paikalla. Se oli eeppistä! -Kiitos.
Se oli aivan mieletöntä. -Esityksistä paras.
Tanssi oli… -Oletko tässä?
Joo. -Olet etusivulla.
Niinpä näkyy. -Me emme häiritse enempää.
Kiitos teille ja hyvää jatkoa. -Oli kiva tavata.
Ei maksa mitään. Voin käyttää tätä kiiltonahalle.
Kiitos, mutta ei tarvitse. -Voin tehdä sen.
Varmasti? -Toki.
Hieno veto eilen! -Kiitos.
Joo. Kiitos. -Hyvä!
Siunausta, veli.
Voittajat. -Onneksi olkoon.
Kiitos vain.
Vau.
Kaikilla on omat matkansa.
Kuljemme kaikki kohti lopullista päämääräämme.
Maailma määrittelee meidät.
Suurmenestys, suuri epäonnistuja…
Suleikan terveys pettää. Hänen kirjansa on New York Timesin bestseller-listalla.
Se on hänen matkansa.
Minä voitin viisi Grammya. Vuoden albumin. Alan suurimman palkinnon.
Tulin kotiin, ja hän oli taas sairaalassa.
Tällaista meillä on.
MEMORIAL SLOAN KETTERING -SYÖPÄKLINIKKA
Olit tosi hyvä.
Se tuntuu rinnassa asti.
Auttaisitko minut istumaan?
Mitä? -Auttaisitko minut istumaan?
Haluaisin pöydän ja maalit.
Nähdäänkö illalla?
Nähdäänkö sitten illalla?
Mihin aikaan?
Myöhemmin?
Nähdään illalla.
ALKUSOITTO
Tuo äskeinen as-sävel.
Soita melodia alas. Haluan kuulla.
Miltä tuntuu?
Pidän siitä.
Hyvä! Otetaan kerran vielä. Nyt äänitän vedon.
Joo. Soita vakuuttavasti.
Joo. Olet hylätty cowboy villissä lännessä.
Et sinä pelkää.
Täällä, Jon. -Minä hoidan nämä.
Hei! -Tänne, kiitos!
Hei, otetaanko hyppykuva? -Joo!
Pam.
En edes halunnut kuuluisaksi. En minä siksi tehnyt musiikkia.
Sillä fiiliksellä.
Vaikka olenkin siitä kiitollinen, jos tulisin vielä kuuluisammaksi,
se tarkoittaisi vain lisää kaikkea, joka vie pois läheisten luota.
Se on vaikea joukko saada liikkeelle. -Tiedän.
Luotan sinuun. -Minä sekoitan pakan.
Kunnianhimon ei saa antaa päästä valtaan.
Se olisi tällainen tai vähän isompi.
Haluan tehdä sakkilautavaikutelman.
Kunnianhimo ei saa olla tärkein tapa suhtautua rakkaisiin.
Se on kuin eläisi kaksoiselämää.
Päivää. -Hei, tohtori Charles.
Mitä kuuluu? -Olen nyt tässä ja iloinen siitä.
Hyvä. -Miten voit?
Aivan hyvin.
Hän nukkui.
Ensimmäinen kysymys on, miten siirre toimii? Miltä luuydin näyttää?
Se näyttää erinomaiselta. Yhtään leukemiasolua ei näkynyt,
eli olet täysin remissiossa.
Hienoa. -Se on hyvä.
Käydään sitten läpi ongelmat.
Ajattele positiivisesti. -Olen rohkea.
Kestääkö remissio viisi vuotta ja uusiutuuko syöpä?
Sitä me emme tiedä.
Mitä teemme? Emme lopeta AC-hoitoa, vaan jatkamme niin kauan kuin se toimii.
Eli jatkuva kemoterapia? -Niin.
Kyse on melkein kokonaan riskienhallinnasta.
Eli onko riskin ottaminen kannattavaa? -Tajusin.
Tulee siis hetkiä, jolloin joudut tekemään omia päätöksiä.
"Altistanko itseni nyt tuhannelle ihmiselle?"
Tarkoitus on elää, ei vain jäädä henkiin.
Elät jokaisen päivän kuin viimeisesi.
Olet ainutkertainen, eikä numeroilla ole väliä.
Millainen biopsia-aikataulu on? -6 kuukautta, 9 kuukautta, 12 kuukautta.
Sitten varmaankin puolen vuoden välein. Viiden vuoden kohdalla neuvotellaan.
Näytät huolestuneelta. -Ei, taidan voida ihan hyvin.
Ajatus loputtomasta kemoterapiasta varmaankin vain…
Sana "loputon" on pelottava. -Tiedän.
Ei sitä ole pakko tehdä. Muista, että…
Ei tämä ole mikään kymmenes käsky. -Aivan.
Teemme, kuten parhaalta tuntuu, mutta minusta suunnittelu on tärkeää.
Mutta vain hölmöt ja kuolleet eivät muuta mieltään.
Me molemmat saamme muuttaa mieltämme. -Jep.
Kaikki hyvin. Minä vain…
Ovatko muut jatkaneet pysyvää hoitoa ja saaneet sillä hyvää elämänlaatua?
Miten sinä pärjäät? Vieläkö jaksat uskoa -
ihan kaikkeen?
Uskon, että kaikki voi muuttua.
JANE, TERAPEUTTI
Uskon, että kaikki on muutoksessa.
Herra antaa ja Herra voi ottaa pois.
Silmänräpäyksessä.
Kaikki voi kadota.
Haluaisin tietenkin, että jotkut asiat olisivat toisin,
mutta taidan alkaa ymmärtää paremmin,
mitä hyväksyminen todella tarkoittaa.
Ja kiitollisuus.
Sen valaistumisen mukana tulee kiireen tuntua.
Ymmärrän. Miten olet käsitellyt asiaa?
Eteeni on salaa hiipinyt valinta,
joka on tehtävä tässä hetkessä,
eikä se liity asioihin, joita ulkopuoliset ihmiset näkevät.
Se ei ole helppoa.
Se vaatii pelon puuttumista.
Minulla on uutisia ystävästämme Jon Batistesta.
Jon on päättänyt jättää ohjelmamme.
Tiedän. Olen samaa mieltä.
Hän ottaa hiukan aikaa itselleen, ja hänellä on siihen parhaat syyt.
Olen iloinen, että aiot tehdä tämän.
Jon Batisten American Symphony Carnegie Hallissa…
Carnegie Hallin "Perspectives Artist" Jon Batiste…
…yli sadan vuoden mustan nerouden huipentuma.
Teos on kunnianosoitus musikaalisille visionääreille, kuten Duke Ellington,
James Reese Europe, Mahalia Jackson ja Nina Simone,
joka esiintyi kerran Carnegie Hallissa.
Hyvää iltaa!
Tervetuloa Carnegie Halliin!
Eikö olekin upea paikka?
Oletteko valmiit?
Olen ulkona ensimmäistä kertaa melkein vuoteen.
Oletteko valmiit ottamaan hetken sankarin vastaan?
Maestro itse!
New Orleansin kuningas!
Hyvät naiset ja herrat, annetaan raikuvat aplodit!
Jon Batiste ja American Symphony!
No niin.
Iltaa!
Kiitos!
Pahus.
Isketäänkö?
Pidetään hauskaa.
Aamunkoitosta illan hämärään
Yö meitä ahdistaa
Mutta me nousemme
Aamunkoitosta illan hämärään
Yö meitä ahdistaa
Mutta me nousemme
Sähköt menivät.
Sähkö meni.
Lavalla ei ole sähköä.
Sähköt menivät.
Ei sähköä.
Tarkista korvamonitorisi.
Kun suru saapuu
Mistä ilon löytää voit?
Sieluni itkenyt ain'
Vaan siivillä Herrani -
mä nousen!
Vuorenhuipulle
Missä valo elää
Aurinko paistaa -
niin kirkkaana
Ja laulu tää -
on aina mielessäin -
mun
Jumalan mahtia ei pysäytä mikään.
Tätä iltaa vastusti todella moni voima.
Moni sattuma yritti estää tätä tapahtumasta.
Jopa kesken tämän esityksen. Kaikkea emme edes huomaa.
Ja silti olemme nyt soittamassa tätä musiikkia.
Koko musiikillinen diaspora.
Kiitos, että olette todistamassa tätä hetkeä. Kiitos teille.
Se ei koskaan mennyt pois
On tunne ennallaan
Kun kasvosi mä nään
Se ei koskaan mene pois
Luulin olevani fiksu
Jumala suunnitelmille nauraa
Kiertotietä käyttää silti sain
Kesäseikkailu
Siihen meidät tehtiin
Tarvitsen sinua eikä se muutu koskaan
Se ei koskaan mennyt pois
Kun kasvosi mä nään
On tunne ennallaan
Se ei koskaan mene pois
Seikkailua etsin
Siihen meidät tehtiin
Tarvitsen sinua eikä se muutu koskaan
Se ei koskaan mennyt pois
Kun kasvosi mä nään
On tunne ennallaan
Se ei koskaan mene pois
Ei, ei
Tekstitys: Riku Kanninen