Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Siden jeg var barn har jeg alltid skapt ting.
Jeg tenker alltid på å skape ting.
Det fortsetter å bli mer og mer til en forsvarsmekamisme
etter hvert som årene går.
Det er sånn jeg bearbeider alt i livet.
JON BATISTE: AMERICAN SYMPHONY
Før vi kommer til programmet, så har Grammy-nominasjonene blitt kunngjort.
Den mest hedra artisten i år, med 11 nominasjoner,
er Mr. Jon Batiste der borte.
Bandlederen vår, damer og herrer!
Beste tradisjonelle R&B-opptreden.
Beste R&B-album, beste improviserte jazz-solo, beste instrumentale jazz-album,
beste American Roots-opptreden, beste American Roots-sang,
beste moderne klassiske komposisjon, beste filmmusikk for Sjel,
beste musikkvideo for "Freedom".
Årets innspilling for "Freedom" og årets album for We Are.
Dæven!
Kom igjen!
Det vi elsker med musikk, er ikke at det høres bra ut.
Det vi elsker med musikk, er at det høres uunngåelig ut.
Det er å spille det vi alle vet utfolder seg,
enten vi vil godta det eller ei.
Og den er der alltid.
Du må bare tøyle den.
Være åpen for den.
Det høres så trangt ut.
-Godt nytt år. -Godt nytt år.
Det er et nytt år.
Vi savner det.
-For familie og frihet. -For familie og frihet.
Takk.
…gammelt vennskap glemmes bort
Og aldri minnes på?
-Har du det bra? -Sliten, men det går fint.
Jon Batiste.
-Hei. -Hørte du tenkte på Grammyene.
-Og så… -Du og du.
Jeg trodde det var en sketsj.
Da folk sa "Jon Batiste.
Jon Batiste, folk-amerikana. Jon Batiste, klassisk.
Jon Batiste." Prøver de å bevise noe, eller?
Og gir oss så mye glede
fordi du skal fremføre American Symphony i Carnegie Hall.
Jeg er beæret over å få presentere noe på så stor skala.
Og det er første gang jeg har premiere på en symfoni,
og det er veldig spesielt, for en symfoni for meg kan være
noe vi ikke har sett før, og det er det målet her er.
Så om et symfoniorkester ble dannet i 2022,
hva ville det vært? Hvordan ville musikken som det spilte høres ut som?
Du har klassiske musikere der.
Avant-garde-musikere.
Folkemusikere, jazzmusikere.
Det er plass til alle.
Det er plass for alle å være ulike
og sære og rare og vakre sammen.
Det er USA.
Det er den ideelle måten vi burde sameksistere på
om vi levde opp til det vi sier at vi er.
Vi spiller den kun én gang, i Carnegie Hall.
Bra. Herlig, Jon. Tusen takk.
Ha en fin dag, dere.
Vi må få tak i flere gruppeledere.
-Akkurat. -Konsertmestere for…
Nettopp! Ja. For hver individuelle gruppe.
-Nettopp. -Ja.
Jeg tror at så lenge vi finner den musikalske identiteten,
så er det alt.
Resultatet burde være ett partitur som har alt.
Akkurat.
Og noen deler har kanskje ikke noter.
Noen steder er det bare direksjon.
-Nettopp. Eller bilder. -Ja.
Hva enn vi bestemmer oss for.
Etter det må det bli øvelse.
-Så gjør vi flere endringer. -Ja, nettopp.
It go, O Lord
Day, day-o, O Lord…
Når du får høre dem synge…
Ja, det.
Det er det jeg sier.
-Det var det jeg tenkte på. -Bra.
Og så får du…
Jeg vil ha et sånt øyeblikk.
Og så kan du holde det gående mens…
-Ja. -Jeg glemte basslinjen.
Men ja, når det partiet kommer inn.
Ja. Åh.
Det vil høres så kult ut. Så bra det ser ut!
Når du kommer forbi åpningen, herregud!
-Hva! -Ja.
It go, hey ya, hey ya
Min ambisjon med å komponere denne symfonien er enorm.
Jeg prøver å utvide symfonimusikkens rettesnorer.
Bryte gjennom eldgamle barrierer.
Og alt det uten å ha plass i livet mitt til å fokusere på det.
Jon Batiste!
Jeg visste alltid at jeg hadde lyst til å bli leder.
Jeg hadde alltid driv til å gjøre en versjon av det jeg gjør nå.
Det har bare utviklet seg og blitt mer fritt.
Da jeg vokste opp i New Orleans, så var det alltid musikk i familien.
Pappa er min første musikalske mentor.
Mamma trodde på klassisk piano som grunnleggende fundament.
Kjenn håndverket ditt.
Så måtte jeg bestemme meg for om jeg ville bli,
finne en måte å være musiker på hjemme eller studere og gjøre noe.
Sånn endte jeg opp på Juilliard.
-Hallo. -Hei.
Juilliard. Du kommer hit, og det er veldig klassisk, kulturelt sett.
Europeisk klassisk musikk.
Det er overhodet ikke en svart sørstatsgreie.
De så på meg og tenkte: "Hvem er den gutten fra New Orleans?"
Det første jeg gjorde var å få meg et fast oppdrag
og sette sammen et band.
Ingen forsto hva vi prøvde å gjøre med Stay Human.
"Hvorfor heter det 'Stay Human'?"
"Hvorfor spiller de gratis på t-banen?"
"Hvorfor spiller han et barneinstrument og ikke piano?"
"Hvorfor kaster han bort talentet?"
Alt ble møtt med motstand.
Fra Juilliard, fra alle.
Jeg gikk der i sju år.
Veldig ung.
Og nå ser jeg endringene.
Jeg ser det veggmaleriet.
Og du ser melodikaen.
Det er instrumentet de ba meg droppe da de sendte meg til psykiater.
De sa: "Han kan være gal."
Og ikke som et veggmaleri. Det er bare…
…ufattelig.
Jeg marsjerte alltid til min egen tromme, på godt og vondt.
Jeg visste fra starten av at jeg ikke passet inn og måtte skape noe eget.
Mitt eget rom, min egen verden.
Da jeg gikk på Juilliard, ble Stay Human invitert
til New Yorks alternative univers
bare fordi vi spilte på gata og t-banen.
Det var da jeg møtte Questlove, Lenny Kravitz, Red Hot Chili Peppers.
Så sier Lenny til Madonna:
"Det er en Jon Batiste fra New Orleans."
Det er surrealistisk.
Du må forstå.
Jeg bodde i Washington Heights og spiste bønner til middag hver kveld.
Det var frihet.
Jeg er Stephen Colbert, nede i New Orleans i Louisiana.
Takk skal du ha.
Folk spør stadig hvem bandlederen min skal være.
Vel, jeg liker denne karen.
Hei, jeg er Jon Batiste.
Og plutselig, pang!
The Late Show, som før og etter Kristus.
Det dro meg helt ut av den verden.
Jeg ble en som bodde i et slott et sted.
Jeg elsker musikken. Takk for at du leder.
-Koser du deg? -Det er en god jobb. Betaler godt.
-Godt å vite. -Ja.
-Men du elsker det jo. -Elsker det. Elsker penger.
Alt endret seg.
"Hvordan kom jeg hit?"
Tolvte etasje.
Godt å se dere på Zoom. Jeg ville bare forklare
litt om stykket vi skal begi oss ut på
og hvor viktig det er for meg.
Arbeidstittelen er American Symphony.
Jeg har jobbet med den i snart fire år.
Det er fire satser, 40 minutter er allerede komponert.
Men den er ikke ferdig, for jeg har ikke innspill
og inspirasjon fra dere her.
Jeg vil at dere skal føle eierskap for dette stykket
i den forstand at dere bidrar med alt dere kan.
Dawn, day, to dusk…
Dere er fantastiske musikere.
Om dere føler at det er noe som dere vil ha med,
noe som gjør dere dere,
så blir det en referanse fremover.
Dawn, day, to dusk
The night, it comes for us
But we shall overcome
Musikk kommer fra livserfaring.
Dawn, day, to dusk
The night, it comes for us…
Jeg kaller det sosial musikk.
Våre forfedre kom sammen, akkurat sånn, i en sirkel, for å spille musikk.
Vi protesterer og spiller musikk for å formidle usagt smerte og glede.
Jeg tror vi vil skape noe helt unikt,
som vil tale til folk på et veldig dypt plan.
The night, it comes for us
But we shall overcome
Det er visjonen. Dere er her, og det er en velsignelse for meg.
Så tusen takk for at dere tar dere tid.
Men det er en ære å få ta del i det.
Skrik og gråt, nå.
-Med melodien? -Som du vil.
Jeg elsker å skape en stemning der alt står på spill.
Når folk har det for godt, så er ikke musikken intens nok.
Selv i livet, når du har det for godt, så utvikler du deg ikke.
Ja, treff der.
Fy flate. Tror du det klikker for meg?
Kan du bare slappe av litt, er du grei?
Alle svarte menn klikker det for.
På et tidspunkt så skjer det.
Jeg vet det.
Er du redd for det?
Ja, det er alvorlig.
-For du ser hvor du er på vei. -Ja. Jeg vil nesten ikke gjøre det.
Du mener ikke det. Du vil det for mye.
Hva ser du i meg?
At…
Jeg ser at du gjør det, og du rister på det,
kommer i mål, setter det i bevegelse.
Men hva ser du i meg som kan få meg til å klikke?
Om du gjør det, skjer det privat, og så samler du deg igjen.
Først må jeg lykkes.
Du har jo lyktes.
Men klikker det for meg?
Om jeg fortsetter å gå oppover, vil det klikke for meg?
Jeg har aldri akt før.
Lurer på hva meningen er.
Vi må filme i sakte film.
Film ansiktet hans.
Hva skal jeg gjøre med det?
Du må slå deg løs og overgi deg.
Jeg liker å leve litt på kanten.
Jeg også.
Du liker det innerst inne. Innrøm det.
-Han gjør det. -Du ser det på ham.
Han liker å late som han er imot, men han elsker spenningen.
-Å nei! -Å nei?
Jeg vil ikke.
-Det blir så gøy. -Jeg skal se på deg gjøre det.
-Vi gjør det sammen. -Nei.
-Du må bare sitte. -Nei.
Jon har aldri akt før.
Perfekt.
Greit, Jon.
-Skal jeg dytte deg? -Nei. Sitt bak meg.
Nei, jeg sitter foran.
Det er kaldt.
Jeg er kald og ukomfortabel.
Oi da.
Hva skjer?
Bli. Sitt rett.
Du store min! Hva!
Se på det.
Unnskyld, pus.
Ingen kan kaste snøball på meg. Jeg har leukemi.
-Hva skal du med den? -Vet ikke.
Legg ned våpenet.
-Spillet er over. -Spillet er over når…
Spillet er over, vi er skuls.
Nei.
Det er kaldt.
Jeg er så imponert over Suleika og hvordan hun takler motgang.
At hun overvinner oddsen. Det er et rent mirakel.
Det inspirerer meg virkelig.
Da jeg var 22 år, fikk jeg diagnosen leukemi.
Da jeg var syk, sa jeg at om jeg overlevde,
så måtte jeg leve et godt, eventyrlystent og meningsfylt liv.
Forfatter Suleika Jaouad delte sin erfaring med kreft med millioner
i en populær New York Times-spalte kalt "Det avbrutte liv".
Hennes bestselgende bok heter
Mellom to kongeriker: En memoar om et avbrutt liv.
Lenge før vi var i et romantisk forhold
delte Jon og jeg et kreativt språk.
Vi ser på overlevelse som en egen kreativ handling.
Det hjelper oss å sveise sammen de ulike tingene som skjer i livet
og gjøre dem om til noe brukbart,
meningsfylt og til og med vakkert.
Jeg lærer av henne hele tiden
å se inn i mørket og fortvilelsen og gå dem i møte.
Men du kan ikke la det fortære deg.
-Hallo, hvordan går det? -Greit, vet du.
-Fortell meg alt eller ingenting. Hva du… -Å gud!
Det har vært noen tunge måneder.
Men jeg skal skrives inn om en ukes tid for en måned eller kanskje to.
Fra dag til dag så føler jeg meg elendig eller greit.
Men jeg er glad inni meg. Det var en god dag i dag.
Vi akte, og det var moro.
Det føles så ekkelt å ha kreft igjen etter nesten ti år med remisjon.
Og å få beinmargstransplantasjon for andre gang,
et siste alternativ og en veldig risikabel prosedyre.
Det er et merkelig øyeblikk i vårt liv.
Første dagen jeg fikk kjemoterapi ble hans 11 Grammy-nominasjoner kunngjort.
Vi har begge hatt så mye godt som har skjedd de siste par månedene
og så mange utrolig vanskelige ting.
Jeg vet helt ærlig ikke hvordan man skal tåle slike ekstremer.
BIBELEN
Kan jeg vise deg noe? Jeg har et problem.
Ja.
Veneporten min blør.
Hun tror det er fordi blodplatenivået er lavt, men jeg må holde et øye med det.
-Ellers må jeg til sykehuset. Jepp. -Vil du dra nå? Vi kan bare komme tilbake.
Absolutt ikke. Det går bra. Den sluttet å blø.
Det skjedde litt første gangen.
Det hopet seg opp.
Ok. Vi holder et øye med det.
Liker du faktisk kjolene jeg prøvde?
Eller skal jeg shoppe?
Jeg liker dem veldig. Den med paljettene likte jeg godt.
-Den beste? -Av de to jeg så, ja.
Noe spesielt du vil ha der inne?
I velsignelsen.
Familie, frihet og helse.
Alt kommer til å ordne seg.
Jeg er i skikkelig overlevelsesmodus nå.
-Det er synd å leve et kontrastfylt liv. -Hva mener du?
Det er bare så tungt.
Dette er skjelettet av hvert parti.
Temaets basslinje.
Symfonien har et aspekt av optimisme ved seg.
Ja.
Det er… soloppgang.
Og så…
Det andre temaet.
-Der. Du fatter det. -Ja.
Du kommer inn i rommet.
Det er fint.
Du, hva er det?
-Høres ut som noe. -Jeg vet det.
Hva er det?
Det er viktig, mann. Den greia.
-Det føles ut som hjemme. -Ja.
Føles som noe, men det er ikke noe.
Ja.
Da vet du at det er bra. Det føles kjent ut.
-Nettopp. Ja. -Men det er nytt.
Det er det beste.
I ekteskap blir en ny familie stiftet. Og som de hellige skriftene sier,
så skal disse to bli til ett, til det beste for hverandre,
for samfunnets trivsel og Guds herlighet.
Suleika og Jon, jeg ber dere nå foran Gud
og disse vitnene å erklære deres intensjoner.
Jon, gjenta etter meg.
Jeg, Jon, tar deg, Suleika, til min kone å være.
Jeg, Suleika, tar deg, Jon, til min ektemann å være.
Å elske og ære fra denne dag.
På godt og vondt.
I rikdom og fattigdom.
I gode og onde dager.
Å elske, ære, verdsette og beskytte.
Til døden skiller oss ad.
Disse… ringene
dere har valgt ut er et bevis på deres ekteskapspakt.
Måtte Herren velsigne disse ringene som et tegn på løftene
som dere lenker sammen deres liv med.
Da erklærer jeg dem for ektefolk å være.
De som Gud har ført sammen, lar ingen skille ad.
-Amen. -Amen.
Jon, du kan kysse bruden.
-Jeg elsker deg. -Du er så vakker.
Bli med i klubben.
Vi møttes på Skidmore sommerjazzleir.
Vi var veldig keitete tenåringer.
Hun hadde bassen og bøkene.
Og Birkenstocks. Det er en energi.
Jeg tenkte: "Hva er det?"
Og hun sa så mye sprøtt.
Til meg. Hun kjente meg ikke engang.
Men hun sa: "Vi skal ta over verden, vi skal endre verden."
-Jeg husker det. -Jeg tenkte: "Det liker jeg."
Jeg vil si dette om Jon.
Jon har en enestående evne til å endre seg og til å improvisere
og vokse, mer enn noen jeg har møtt.
Dette øyeblikket ber oss om å omfavne det et forhold er.
Det er ikke bare champagne og vakre ting, men også vanskelige ting.
Og Suleika, du er så sterk.
Jeg synes vi skal feire ikke bare dette forholdet,
men hvem du er og hva du skal måtte gjøre nå.
Unforgettable
Though near or far
Like the song of love that clings to me
How the thought of you does things to me
Never before
Has anyone been more
Unforgettable
In every way
And forevermore
Unforgettable
Too
MEMORIAL SLOAN KETTERING KREFTSENTER
Hallo, jeg er dr. Ghosh. Jeg skal lede beinmargsoperasjonen.
-Vi skal ha en transplantasjon. -Ja.
Jeg vet du har gjort dette før. Det har gått et tiår siden.
Beinmargstransplantasjon for andre gang kan være litt mer utfordrende,
men vi skal ta oss av alt det forventede, det uventede…
-Greit? -Tusen takk.
Jeg setter pris på det.
Hva er aldersrammen på dette så langt?
Jeg tror…
Gjennomsnittet er 50 til 70 når det ikke er noen komplikasjoner.
Sist gang fikk jeg sjokk, for jeg var bare 22 år.
Hva kan jeg gjøre for deg?
Ingenting.
Bli frisk.
Jeg husker at jeg var mye mer redd sist gang.
Jeg vet ikke om det er fordi jeg er eldre.
Jeg er bare litt mer samlet.
Eller fordi jeg vet hva jeg kan forvente.
Eller fordi jeg fornekter det helt.
Hva tror du?
-Tiden går videre. -Mm-hmm.
Det hørtes bra ut nå.
-Hvordan går det? -Nå skjer det. Kom igjen.
-Jeg er glad vi fikk det til. -Jeg òg.
Godt å være her. Da Matt ringte, så tenkte jeg…
-Tenkte ikke, nølte ikke. Ja. -Oi, oi.
Der. Jeg må venne meg til forsinkelsen på hver tangent.
Ok, så 4/4 går i 2. 5/8 blir 3 pluss 2.
Det kommer senere.
5/8, 3 pluss 2.
3/2 skal gå i tre store slag.
Greit?
Jeg har aldri sett en dirigent med Jordans før.
Det er riktig.
Treblås…
Beklager.
Hallo, alle sammen.
Takk for at dere er her. Jeg er glad i dere alle.
Tusen takk for at dere spiller dette. Dette er et pågående arbeid.
Det vil høres ut som det høres ut, til det høres ut som det høres ut.
La oss spille det som står.
Og det blir nok ikke 100 % det som står i notene.
Men vi begynner der. La oss gjøre det.
Du må gå virkelighetens brutale fakta i møte
om at du kanskje ikke klarer det.
Men samtidig må du ha en urokkelig tro.
Fullstendig urokkelig tro.
Og du må gjøre begge på samme tid.
Kreativitet er min måte å få verden til å gi mening på,
spesielt når det er vanskelig.
Når jeg kommer til transplantasjonsenheten,
er det en medisin som gjør synet mitt tåkete.
Og i stedet for å kunne ta tak i ting som jeg elsker mest,
skriving og ord,
skjønte jeg at jeg måtte finne en ny måte å uttrykke meg på.
Det ble maling.
Kan jeg gi deg en sniktitt på mitt siste maleri?
Jøss! Wow!
Vent.
-Liker du det? -Jeg elsker det.
Du håndterer dette virkelig som…
…en feberdrøm, Noas ark,
litt engleaktig,
litt apokalyptisk, dystopisk…
…liksom symbolske, bibelske drømmer.
Ja, det var målet.
Det blir til en serie eller et prosjekt.
Jeg elsker ideen.
Greit, kjære.
Ha det.
Nyt vannet.
Du er i livmoren nå.
Det er det det er.
Jeg tror jeg må jobbe. Mulig jeg går glipp av jobb om jeg blir.
Ok. Gå og jobb. Ha det!
Det er bra.
I'm not Black, I'm OJ
Okay
Det er en artikkel om at jeg ikke burde blitt nominert
for en Grammy i klassisk musikk
fordi jeg er popmusiker.
Det er skandalen.
Du er musikernes musiker.
Det er fantastisk.
Det burde feires at vi tok med en klassisk komposisjon
på et album som ikke er klassisk.
Det er enda skumlere for dem.
Da betyr det at klassisk ikke er noe konvensjonelt der folk blir satt i bås.
I en artikkel
er jeg en bransjeyndling
som konkurrerer mot Taylor Swift og Olivia Rodrigo.
I den andre artikkelen gjør jeg klassiske musikere rasende
fordi jeg er nominert til en Grammy i klassisk musikk.
Og jeg er ikke klassisk nok fordi jeg er popmusiker.
Jeg vet ingenting om klassisk musikk.
Jeg er popmusiker.
Jeg spiller ikke musikk.
Jeg er bransjens yndlingspopstjerne.
Jeg kan ikke komponere og er en popmusiker.
Jeg er en bransjeyndling, men jeg er jazzmusiker.
Hvorfor være sjalu på noe som helst, noensinne?
Hvorfor være sjalu?
Vær deg selv.
Hva er dette?
-Det er symfonien. -Å ja?
Jeg snekrer den sammen.
Wow!
-Hører du det? -Ja. Nydelig.
Kan du spille litt mer?
Ja. Jeg har ikke alt. Jeg har det stykkvis.
Jeg skjønner.
Jeg bygger den.
Fordi jazzmusikere, klassiske musikere, alle kommer sammen.
Det er bra.
-Husker du da jeg kom hit? -Ja, jeg husker første dagen.
-Ja. -Jeg husker det veldig godt.
Du prøvde å imponere meg med mange ting.
-Og jeg klagde på hvordan du hørtes ut. -Ja. Jeg tror jeg var 18 år.
-Ja. Det var vidunderlig. -Det var fint.
-La oss spille litt Beethoven. -Skal vi se.
Det er liksom…
Husker du den skingrende tonen?
Du må puste. Du puster ikke.
Du må adskille med hånda.
Du mener…
Hør på meg. Hvor mange ganger trakk jeg pusten?
-Du puster mye. -Ja.
Men du bearbeider det ikke sånn.
Nei. Men du puster mye fordi du uttrykker noe.
Akkurat.
Om du ikke puster, er det som en datamaskin.
Det uttrykker ingenting.
Du vil ha liv.
Pust.
Ja. Sånn, ja.
Sånn, ja. Det må høres ut som et desperat skrik.
Desperat.
Jeg pleier ikke å bry meg om artiklene som folk skriver om meg.
Jeg liker ikke å bli kategorisert som noe.
Folk mener ofte at det er en eller to ting
som en svart kreativ person burde gjøre.
Og fordi folk er så vante til å se de konkrete narrativene,
når de ser noe annet,
må det fordummes for at de skal kunne motta det.
Nivået av våre bragder blir forminsket.
De blir ikke sett som en del av praksisen.
Og det er akkurat det vi vil motarbeide med denne symfonien.
Jeg begynner å føle meg litt slapp.
-Kom igjen, nei. -Må holde energien oppe.
Ingen unnskyldninger. Hør her.
Greit.
You can know
Hva med Kongen befaler? Hva er den leken vi leker?
Ja.
Kom igjen.
Jeg føler en sterk trang til å ta bort smerten.
Men jeg kan ikke.
Dette er et viktig øyeblikk, en prøve.
Og det er ingens feil, og ingen kan kontrollere det.
"Kanal frakoblet."
Jeg kunne dette før.
Hva er frakoblet?
Ro deg ned, Scottie.
Det er ingen Jon Michael Batiste uten Scottie Pippen.
Hvert eneste mesterskap…
-He said, "Just tell it like it is" -Tell the truth
-Love how you live -I'm talkin' to you
When you're doing what you do
Yeah, yeah
-I want you to tell it like it is -Tell the truth
-Love how you live -I'm talkin' to you
When you're doing what you do Just tell the truth
-Hei. -Hei, pus.
Akkurat ferdig.
På vei til Phoenix.
-Jeg savner deg sånn. -Jeg også, pus.
Speaking words of wisdom, let it be
Let it be, let it be, let it be, let it be
Sleep, little darling, do not cry
And I will sing a lullaby
-Hei, pus. Hva skjer? -Jeg har det ikke så bra.
Jeg er fryktelig kvalm og har krampe i magen.
-Jeg vet ikke. -Det er tungt.
Livet er så brutalt av og til.
Hey, sinnerman, where you gonna run to?
All on that day
Det er så mye som skjer i verden,
men jeg vil invitere dere nå til å legge det bak dere.
Det er så mye…
La oss skrelle det av
der vi deler et vakkert øyeblikk med ekte menneskelig utveksling og kjærlighet.
La oss gjøre det.
I said rock
What's the matter with you, rock?
Don't you see I need you, rock?
Jeg føler meg elendig, så stemmen min sprekker.
I går hadde jeg det så utrolig fælt.
Hva skjedde?
Senga mi ble fylt med blod fordi en av lumenene sprakk.
Å herregud!
-Hei. -Hei.
Hva skjer?
Jeg har bare malt og fått ut masse ideer
og prøvd å bli friskere.
Vi må bare få det til å skje.
Vi er på vei.
Og…
Jeg vil forære den siste låta til Suleika.
Kan vi endre musikken? Kanskje det er den som får meg til å gråte.
Den føles emosjonelt manipulerende.
Vi kobler til cellene.
Beklager.
Nesten ute.
Hei, Lizzie G. Hei, Lizzie P.
Hei, Susu.
Jeg sa til Carmen at jeg malte sjiraffer
fordi det er det eneste som stopper meg fra å gråte.
Søte deg! Kan jeg få se? Hold det nærmere kameraet.
Gi meg to sekunder til. Vi starter på…
Den er 10:10.
Det er det.
Skulle ventet til 11:11.
Nei. 10:10 er like bra.
Ja, Carmen. Jeg ser skuldrene røre på seg.
If I never had a dime I'd be rich as Rockefeller
Greit. Lizzie Presser, kom igjen.
Jippi!
Beste beinmargstransplantasjonen i verden.
-Vi elsker dere. Vi ses snart. -Ha det. Vi elsker dere.
Elsker deg.
Hvor skal du?
-Skal du gå? -Nei.
Bra.
Jeg tror vi kan komme opp, så jeg skal sjekke…
Akkurat nå er du nervøs og redd.
Ja.
Det er mye.
Når du tenker at du ikke vil røre på deg,
så er det viktig å føre tankene mot intensjoner.
Mm-hmm.
"Jeg er engstelig og hjertet hamrer. Jeg får ikke puste." Hva enn det er.
"Men jeg skal gå til det jeg vet at jeg vil skal skje,
heller enn det som skremmer meg. Et fryktelig resultat."
Gi det ikke noe som helst energi. Det hjelper deg ikke i det hele tatt.
Og kom tilbake til det du vet du vil skal skje.
Ja.
Hva gjør du med deg selv i dag? Hva skjer med deg nå?
Det blir en lang dag på jobb.
Hvordan føles det å tenke på jobb?
Det suger.
Suger?
Du vet, siden jeg ikke har lyst til å gjøre noe.
-Hvordan går du gjennom det? -Du bare gjør det.
Du bare gjør det. Du tar på proffhatten og gjør det.
Men jeg har gjort det i så mange år i livet.
Akkurat.
Dette er noe av det største som har skjedd i livet ditt.
Ja, men noen dager vil du bare stoppe toget.
Vet du hva?
Om det var en sånn dag, så ville det vært i dag for deg.
Mm-hmm.
Med det som skjer med Su, absolutt. Dette er en dag du stopper toget på.
Det henger veldig på greip.
På den andre siden er dette det toget du er på nå.
Ja.
Når trommesirkler spiller i Afrika,
spiller alle solo og improviserer på rytmen.
Om du bruker det i jazz, så får du dette her.
Det er ikke bare én person som spiller solo, og alle andre…
Det er… Det er et annet konsept.
Vi er alle solister.
Så vi må bare finne det.
Ja.
-Ser du at jeg kom inn i midten? -Ja.
Det føles også bra.
Hvor de… Og så spiller du en annen note.
Kult.
Etter en stund.
Kos dere i det og la det leve.
Alle vil leve fritt.
Jeg har ikke klart å slå av hjernen.
Jeg har nok ikke sovet på tre dager.
Fy søren.
Masse angst.
Jeg må sove på et vis.
De siste årene har jeg slitt med angst og panikkanfall.
En dag trodde jeg hjertet ville stoppe.
Jeg skjønte ikke hva det var.
Kanskje det er nerver.
Kanskje det er sykehussofaen.
Kanskje det er alt presset.
Å… fy fader.
Kanskje det er fordi det står så mye på spill med dette stykket.
Man må representere hudfargen og kulturen sin.
Man må leve opp til ideene
og det kreative potensialet som har blitt lagt i deg.
Du må bare legge press på det av og til.
Det er så ensomt uten maleriene dine.
Mamma, har disse fem ukene vært lange for deg?
Eller har de flydd forbi?
De er tidløse. Jeg aner ikke hvor mye tid har gått.
Kan være fem år eller fem timer.
Det er sant.
-Går fort. -Overveldende for deg?
-Jon? -Jeg vet ikke ennå.
Jeg sier ifra om fem år.
Nettopp.
Se etter den store.
Det er meningen at man skal komme tilbake fra tunge perioder
sterkere og modigere
og mer som en kriger etter det du har vært gjennom.
Jeg vil ikke ha hard hud.
Jeg vil føle det som skjer med meg.
De fryktelige tingene, de vakre tingene.
Jeg vil være åpen for alt.
Så fint dette var.
Tusen takk. Takk.
Takk.
-Gratulerer. -Takk.
Det er så hyggelig.
Det er så fint.
Det går bra.
-Alt bra her? -Ja da.
Jon, fantastisk bra med alle Grammy-nominasjonene,
ikke minst over så mange ulike kategorier.
Verdier er ikke definert av priser, men jeg vil gjerne vinne noen.
Du virker ganske god og sunn, og optimistisk og positiv.
Er det viktig for deg å utstråle den slags positivitet?
Noe som du representerer av en grunn?
Jeg tror det er naturlig, og at folk vil ha det.
Så jeg… Hva enn jeg kommer med.
Selv med dette intervjuet. Meg og deg. Jeg er takknemlig for det.
Takknemlig for å få disse ordene foreviget.
Og hva enn det vil gjøre i verden,
tror jeg det vil ha en stor innvirkning, og jeg vil at den skal lede til glede.
Jeg vil at den innvirkningen skal løfte noen opp eller helbrede dem.
Det er ekte. Veldig ekte.
Men de får også svarte folk til å klovne seg
og vise seg foran kamera og smile og danse i mange århundrer.
Og det var alt folk som dem som.
Så vi har en psykose i vår oppfatning
av svarte underholdningsartister og intellektuelle.
Vi har noe vi må overvinne
for å forstå hele spekteret av det de kan bidra med i verden.
Og noen ganger ser vi ikke det før i ettertid.
Så det er viktig at jeg sier det også.
Feelin' sad like so many of us do
Just hum a little soul
Make life your goal
And surely something's gotta come to you
Musikk i alle sine former skal feires
på den 64. årlige Grammy-utdelingen i Las Vegas i kveld.
Den mest nominerte artisten, Jon Batiste.
Se på den dressen.
Jeg vet ikke. Hvem er det? Jeg blir bare flyttet rundt på.
Greit. Du må bare være der og holde fokus.
Mediter, be, fokuser.
Jeg gleder meg sånn.
-Opptredenen, jobben er ikke ferdig. -Den er ikke ferdig.
Ettermiddagspillene?
Kveldspillene. Jeg tok ettermiddagspillene tidligere.
Jeg prøver å finne ut hvordan jeg skal ta mindre om kvelden.
For når jeg tar dem så tett sammen…
Ja, men det skal være noe som er kontinuerlig i kroppen din.
Klar.
Vår neste artist kan få flere Grammyer enn noen annen artist i år.
Han har vunnet fire priser bare i dag.
Han kan fortsatt få for årets innspilling og album.
Nå skal han vise oss hvorfor. Den eneste ene, Jon Batiste.
Herregud, det er så vakkert.
When I move my body just like this
-I don't know why but I feel like -Freedom!
Yeah
I hear a song that takes me back
-And I let go with so much -Freedom!
-Free to live -How I wanna live
-And I'm gonna get -Where I'm gonna get
'Cause it's my freedom
Så fantastiske kjoler.
The reason we get down, is to get back up
If someone's around, go on let them look
You can't stand still
This ain't no drill
More than cheap thrills
Feels like money, money, money Money, money, money
Det er så bra.
Kom dere opp av setet!
Let me see you wobble
Let me see you shake
Jeg vil du skal berøre skjermen
og bli velsignet. Gi deg over til din velsignelse.
Can you make it break?
-I say yeah Yeah
-Oh yeah -Let me see you wobble
Hey, hey, hey, hey!
Let me see you wobble
Nå må dere synge høyere.
Om ingen ga dere…
Gave you change
…lov til å være den dere er, så gir jeg dere det nå.
-Let me see you wobble -Vær dere selv
-Can you make it break? -I say yeah
-Oh yeah -Let me see you wobble
When I move my body just like this I don't know why but I feel like
Freedom!
Det var fantastisk. Helt utrolig.
Wow. Utrolig.
Han var flink.
Helt uten tvil. Han fikk alle til å danse.
Det var New Orleans på sitt beste.
Han har vunnet Grammyene.
God kveld, og la kjærligheten seire.
Hard konkurranse.
I over femti år har album gitt artister rom til å dele sine inspirerte uttrykk.
Denne musikken kan bli en intim del av livet vårt,
fortelle og forvandle kulturen.
Her er ti artister som har gitt oss det beste av sin kreativitet.
ÅRETS ALBUM
Han har allerede vunnet. Det er greia. Fire Grammyer er mye.
Og Grammyen går til…
We Are.
Jon Batiste!
Herregud!
Det er helt utrolig.
Hei!
Wow!
-Skal du gifte deg med ham nå? -Jeg har gjort det.
Wow! Takk.
Fy flate!
Dere vet, jeg tror virkelig dette dypt inni sjelen.
Det fins ingen beste musiker,
beste artist, beste danser, beste skuespiller.
Kreative skaperverk er…
…subjektive.
Og de når folk på et punkt i livet der de trenger det som mest.
Det er som en sang eller et album som blir skapt,
og det har nesten en radar som finner den personen som trengte det mest.
Altså, dere.
Jeg vil takke Gud.
Jeg bare tok meg sammen og jobbet hver dag.
Jeg elsker musikk og har spilt siden jeg var liten.
Det er mer enn underholdning. Det er spirituell praksis.
Og dette er for ekte artister, ekte musikere. La oss bare fortsette.
Vær deg selv. Det er alt.
Jeg elsker dere selv om jeg ikke kjenner dere! God kveld. Hei!
Jon Batiste!
En vinner nok en gang. Gratulerer!
Det var helt perfekt. Du var perfekt.
Ryan!
Gratulerer!
Vakkert. Kan du gjøre det til gull?
-Greit. -Greit, dere. Kom igjen, Jon!
Jeg skal hjelpe deg, og så skal vi…
-Jon. -Jon.
Jon, kan du signere noen autografer?
Jon, kan du signere, vennen?
Grammyene var i Vegas i helga.
En hilsen til Jon Batiste. For en bra bror han er.
Ekte musiker. Vant Årets album.
Hva skal vi tenke om,
det perverse som skjedde på utdelingen?
Han slo ut Billie Eilish i Årets album.
Han slo ut Lil Nas X. Det var de albumene folk hørte på.
Jon Batiste ga oss en opptreden vi ville ha sett på The Ellen Show.
Denne mannen sitter fast i Pharrells video "Happy".
Jeg mener ikke å være respektløs. Han er en fantastisk…
Første gang en svart artist vant Årets album på 14 år.
-Dere vet det? -Hva? Er det sant?
Det er lakksko, det trenger litt…
Jeg har bare absorberende lær.
-Så synd. -Det synes jeg også.
Det går bra. Jeg kommer til deg neste gang.
Jeg klarer det ikke, og jeg bruker det beste. Bare krempuss, ikke voks.
Neste gang. Ikke tenk på det.
-Ok. -Tusen takk.
-Jeg henger ved skopussestolen din. -Er du kjendis?
-Hva er… -Du har en kameramann.
Han er en god venn. Han bare filmer oss.
-Ja vel. -Vi henger.
-Hva gjør du? -Jeg er musiker.
-Er du? -Ja.
Herlig. Ja, vi hadde…
-Vi holdt konsert i går. -På Grammy-utdelingen?
-Vi var der i går. Det var episk. -Takk. Fantastisk.
Vi fikk bakoversveis. Virkelig.
Du underholder som få.
-Dansingen var… -Er det deg?
-Ja. -Du er på forsiden.
-Der. -Uansett, vi vil ikke plage deg.
-Det var en glede. Ha en fin dag. -Hyggelig å treffe deg.
Det koster ingenting, men jeg kan bruke det på lakksko.
-Ja da, ikke tenk på det. -Jeg kan gjøre det.
-Sikker? -Ja.
-Bra jobba i går. -Takk.
-Ja. Fint. -Fint.
Velsign meg, bror.
-Vinnerne. -Gratulerer!
Ja visst. Takk.
Wow!
Alle er på sin egen reise.
Vi beveger oss mot vår endelige destinasjon.
Du vet, verden definerer deg.
Stor suksess. Stor fiasko.
Helsa hennes blir dårligere. Boka hennes er en bestselger.
Det er hennes reise.
Jeg vant fem Grammyer, Årets album.
Største prisen i musikk.
Kommer hjem. Hun er på sykehus igjen.
Sånn er livet for oss nå.
MEMORIAL SLOAN KETTERING KREFTSENTER
Du var så flink.
Den er alltid oppi ribbeina mine.
Kan du hjelpe meg å sitte?
-Hmm? -Kan du hjelpe meg å sitte?
Jeg vil ha bordene og malingen.
Bra.
Ses i kveld?
Ses vi i kveld?
Når da?
Senere?
Vi ses i kveld.
OVERTYRE (HOVEDTEMA)
Å!
Å, den assen.
Gå ned en oktav på melodien. Få høre det.
Hva synes du om det?
Jeg liker det.
Bra. La oss prøve igjen. Jeg skal ta det opp.
Ja.
Spill det med autoritet.
Ville vesten. Forlatt. Du er en cowboy.
Du er ikke redd.
-Jon, her borte. -Vent.
-Hei. -Jon, her borte.
-Hei, kan vi ta et hoppebilde? -Ja da.
Pang.
Jeg ville ikke bli berømt engang. Jeg lagde aldri musikk for det.
Sånn stemning.
Selv om jeg er takknemlig, så vil enda mer berømmelse
bare ta deg enda mer bort fra familien og folkene mine.
-Det er vanskelig å engasjere dem. -Ja.
-Jeg regner med deg. -Jeg skal fikse det.
Du må ikke få ambisjonen til å ta over.
Den blir så stor, kanskje litt større.
Og jeg vil ha sjakkbretteffekt.
Du må ikke la det bli selveste måten
du relaterer deg på til deg selv og dine nærmeste.
Det er som å leve et dobbeltliv eller noe.
-Hallo. -Hei, dr. Charles.
-Hvordan går det? -Jeg er glad for å være her.
-Bra. -Hva med deg?
Det går greit.
Hun sov.
Først, hvordan går det med transplantasjonen?
Hvordan ser beinmargen ut?
Den ser kjempebra ut. Og vi så ikke en leukemicelle.
Det betyr at du er i total remisjon.
-Flott. -Det er bra.
-La oss se på problemene, unge dame. -Uff da.
-Positive tanker. -Ok. Tapper.
Vil denne remisjonen vare i fem år og komme tilbake igjen?
Vi vet ikke.
Hva gjør vi annerledes? Du stopper ikke med kjemoterapi.
Du tar det så lenge det virker.
-Så, kjemoterapi for alltid? -Ja.
Nitti prosent handler om å takle risikoene.
-Er det verdt det for deg å ta en sjanse? -Skjønner.
Noen ganger må du avgjøre.
"Skal jeg utsette meg for å møte 1000 folk her?"
Du gjør dette for å leve, ikke for å overleve.
Du lever hver dag som om den var den siste.
Du er så unik. Tall betyr ingenting for deg.
Hvor ofte tar man biopsiprøver?
Seks måneder, 9 måneder, 12 måneder.
Og så hver sjette måned. På femte året kan vi diskutere det.
Du ser bekymret ut.
Nei. Jeg tror det går bra.
Jeg tror tanken på kjemoterapi på ubestemt tid føles…
-Eller bare "i ubestemt tid" føles tungt. -Jeg vet.
Du, vi må ikke det.
-Husk, det er… -Nei.
-Det er ikke det tiende bud. -Ja.
Vi gjør det som føles riktig, men jeg tror det er viktig å budsjettere.
"Dette gjør jeg."
Bare dårer og de døde endrer ikke mening.
Du kan endre mening, og jeg kan endre mening.
Det går bra. Jeg bare…
Har du hatt folk på ubestemt tid
som har hatt et godt liv og blitt vant til det?
Hvordan går med din tro…
…på alt, akkurat nå?
Jeg har troen på at alt kan endre seg.
TERAPEUT
Jeg har troen på at alt endrer seg.
Gud gir og Gud kan ta.
På et sekund.
Alt kan bli borte.
Selvfølgelig er det ting som jeg skulle ønske var annerledes.
Men jeg tror jeg begynner å innse
hva ekte aksept er.
Og ekte takknemlighet.
Og det er et visst hastverk med den innsikten.
Ok. Hvordan har du bearbeidet det?
Det er et valg…
…som har nærmet seg,
som jeg må ta, her og nå,
som ikke har noe med det som folk kan se på utsiden.
Det er ikke lett.
Det krever fraværet av frykt.
Jeg har nytt om vår gode venn, Jon Batiste.
Jon har bestemt å forlate programmet.
Jeg vet. Jeg følte det samme.
Han skal ta seg litt tid
som han burde, for alle de beste grunnene.
Jeg er så glad du gjør det…
Jon Batiste har American Symphonie på Carnegie.
Jon Batiste, en perspektivkunstner her i Carnegie Hall…
…være en "kulminasjon av mer enn et århundre av svart talent."
I dette stykket skal den Oscar-vinnende komponisten
hedre musikalske visjonærer som Duke Ellington,
James Reese Europe, Mahalia Jackson og Nina Simone,
som selv en gang sang på Carnegie.
God kveld.
Velkommen til Carnegie Hall.
Er ikke dette stedet fantastisk?
Er dere klare?
Det er første gang jeg er ute på nesten et år.
Er dere klare for mannen alle snakker om?
Maestroen!
Kongen av New Orleans!
Damer og herrer, en stor applaus…
…for Jon Batiste og American Symphony!
Greit, dere.
Hallo!
Takk!
Du store.
Klar til å blåse dem av stolen?
Nå blir det moro.
Dawn, day, to dusk
The night, it comes for us
But we shall overcome
Dawn, day, to dusk
The night, it comes for us
But we shall overcome
Strømmen gikk.
Strømmen har gått.
Strømmen har gått på scenen.
Strømmen har gått.
Strømmen fortsatt gått.
Sjekk øretelefonen din.
When there is sorrow
Where you will find the joy
Ever my soul
Has cried
Yet on the wings of my Lord
I rise!
To the mountain top
Where the light resides
The sun it shines
So bright
And the song
Is always on my
Mind!
Ingenting kan stoppe Guds makt.
Det var mange krefter som gikk imot oss.
Så mange ting som hindret oss.
Selv midt i konserten var det ting som dere ikke visste at skjedde.
Og det at vi spiller musikk her nå…
Hele musikkens diaspora.
Takk for at dere vitnet dette med oss.
Takk.
In the water
It never went away
The feeling's just the same
Every time I see your face
It's never going away
I thought I was a wise lamb
When you plan, God laughs
Thought I was hot Got a detour along the way
Summertime adventure
That's what we were meant for
I need you And that's never going to change
It never went away
Everytime I see your face
The feeling's just the same
It's never going away
Looking for adventure
That's what we were meant for
I need you And that's never going to change
It never went away
Every time I see your face
The feeling's just the same
It's never going away
No, no
Tekst: Ekaterina Pliassova