Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
De când eram copil, mereu am inventat lucruri.
Mintea mea inventează mereu lucruri.
Devine tot mai mult un mecanism de supraviețuire,
pe măsură ce trec anii.
Așa gestionez toate lucrurile din viața mea.
Înainte să începem, au fost anunțate nominalizările la Premiile Grammy.
Cel mai aclamat artist din acest an, cu 11 nominalizări,
este domnul Jon Batiste!
Liderul trupei noastre!
Cea mai bună interpretare R&B, cel mai bun album R&B,
cel mai bun solo de improvizație jazz și album de jazz instrumental,
cea mai bună interpretare și cea mai bună melodie American Roots,
cea mai bună compoziție clasică, cea mai bună coloană sonoră pentru Suflet,
cel mai bun videoclip și Albumul Anului pentru „Freedom”
și Albumul Anului pentru „We Are”!
Să fiu al naibii!
Serios!
Iubim muzica nu pentru că sună bine.
Iubim muzica pentru că sună inevitabil.
Ne cântă ceea ce știm că se întâmplă,
chiar dacă noi nu vrem să acceptăm.
E mereu acolo.
Trebuie doar să o strunești.
Să fii deschis.
Sună exagerat.
- An nou fericit! - An nou fericit!
Începe un nou an!
Ne era dor!
- Pentru familie și libertate! - Pentru familie și libertate!
Mulțumesc!
Ar trebui să uităm de vechile cunoștințe
Și să nu ne mai gândim niciodată la ele?
- Cum te simți? - Obosită, dar sunt bine.
Jon Batiste!
- Bună! - Știu că te gândești la premii, că ești…
Dumnezeule! Mi s-a părut în genul Saturday Night Live.
Când au început: „Jon Batiste!”
Jon Batiste pentru muzica americană, Jon Batiste pentru clasică, Jon Batiste…
Avea ceva de demonstrat?
Ne aduci atât de multă bucurie tuturor,
mai ales că vei cânta American Symphony la Carnegie Hall!
Sunt onorat că pot prezenta ceva de o asemenea amploare.
E prima dată când compun o simfonie și e un moment special.
Pentru mine, o simfonie poate fi ceva nemaiîntâlnit
și acesta e scopul meu.
Așadar, dacă ar fi înființată o orchestră simfonică în anul 2022,
cum ar fi?
Cum ar suna muzica interpretată de aceasta?
Ar fi muzicieni de muzică clasică…
Muzicieni de avangardă, de muzică tradițională, de jazz…
Avem loc cu toții, putem coexista!
Putem să fim diferiți, excentrici, ciudați și minunați împreună.
Asta înseamnă America.
Acesta e idealul în care ar trebui să coexistăm
dacă am respecta felul în care pretindem că suntem.
O cântăm o dată, într-o singură seară, la Carnegie Hall.
Perfect! E minunat, Jon! Mulțumesc mult! O seară frumoasă!
Avem nevoie de lideri pentru diferitele secțiuni.
- Corect. - Concertmaiștri pentru…
Categoric! Unul pentru fiecare ansamblu.
- Exact. - Da.
Trebuie să descoperim esența muzicală a compoziției,
e cel mai important.
Rezultatul ar trebui să fie o partitură care conține tot.
Corect.
Unele pasaje nici nu au partitură, au doar câteva indicații.
- Exact! Sau imagini. - Da.
Vom decide ulterior ce va fi.
Apoi vor urma repetițiile și vom mai face ajustări.
- Exact. - Varianta finală.
E așa: Doamne
Dumnezeule
Și apoi intră asta…
Da!
- Exact așa! - Da!
- La așa ceva mă gândeam. - Sună bine!
Și apoi vine…
- Da! - Vreau un pasaj de genul ăsta.
Și poate continua sub…
- Da! - Am uitat linia de bas.
Când intră partea cealaltă.
Așa!
Va suna beton! Arată grozav!
După ce treci de uvertură, Doamne…
- Super! - Da!
Vine așa…
Am o ambiție enormă de a compune simfonia asta.
Încerc să fac cunoscută muzica simfonică.
Să sparg porțile după care a fost încuiată.
Toate astea fără să am răgazul să mă concentrez asupra ei.
Jon Batiste!
Am știut mereu că vreau să fiu lider.
Mereu am vrut să fac ceva asemănător cu ceea ce fac acum.
Totul a evoluat și sunt mai liber.
Am crescut în New Orleans, muzica a făcut parte din familie.
Tata a fost primul meu mentor muzical.
Mama credea cu tărie că pianul clasic e fundamental.
Știi meserie, îți faci treaba.
La un moment dat a trebuit să decid: să rămân și să fiu un muzician local
sau să merg la colegiu.
Așa am ajuns la Juilliard.
- Salut! - Bună!
Juilliard! Acest loc e un lăcaș clasic al culturii,
al muzicii clasice europene.
Nu e ceva sudist, al oamenilor de culoare.
Mă priveau și se întrebau: „Cine e puștiul ăsta din New Orleans?”
Primul lucru după ce am ajuns la Juilliard a fost să-mi caut de lucru
și să adun o trupă.
N-a înțeles nimeni ce voiam să facem cu Stay Human.
„De ce se numește trupa «Stay Human»?” „De ce cântă gratis la metrou?”
„De ce cântă la instrumente de jucărie și nu la pian?”
„De ce își irosește talentul?”
Totul era privit cu reticență.
La Juilliard și în orice altă parte.
Am stat acolo șapte ani.
Eram foarte tânăr.
Apoi am fost să văd ce s-a schimbat.
Să văd pictura murală.
Se vede clavieta.
M-au trimis la psihiatru și mi-au zis să nu mai cânt la acel instrument.
Au zis că sunt nebun.
Nu eram de pus pe pereți. Era ceva…
de neimaginat.
Mereu mi-am ascultat vocea interioară, că era bine sau rău.
Am știut că locul meu nu era acolo. Trebuia să-mi creez propriul stil.
Propriul spațiu, propria lume.
Când eram la Juilliard, trupa Stay Human era invitată
în universurile alternative din New York
deoarece cânta pe străzi și la metrou.
Atunci i-am cunoscut pe Questlove, Lenny Kravitz sau Red Hot Chili Peppers.
Lenny i-a spus Madonnei:
„E un puști, Jon Batiste, din New Orleans. E ireal.”
Ca să înțelegeți,
locuiam în Washington Heights și mâncam fasole în fiecare seară.
Eram liber.
Sunt Stephen Colbert și mă aflu în New Orleans, Louisiana.
Mulțumesc mult!
Mă întreabă lumea cine va fi liderul trupei mele.
Ei bine, mie-mi place tipul ăsta.
Bună seara! Sunt Jon Batiste.
Dintr-odată, bum!
The Late Show! Din Evul Mediu am ajuns în prezent!
M-a scos cu totul din acea lume.
Am ajuns să trăiesc ca într-un castel.
Minunat, Jon! Mersi că ești liderul trupei!
- Te simți bine? - E o slujbă bună, bine plătită.
- Mă bucur să aflu asta. - Da…
- Dar faci asta din iubire. - Sigur! Ador banii.
Totul s-a schimbat!
Mă întrebam cum am ajuns acolo.
Etajul 12.
Mă bucur că e toată lumea pe Zoom.
Voiam să vă vorbesc puțin despre piesa la care vom lucra
și cât e de importantă pentru mine.
Se numește American Symphony.
Lucrez la ea de aproape patru ani.
E o bucată muzicală în patru părți și durează 40 de minute. E deja compusă.
Dar nu e gata, fiindcă încă nu am părerile și contribuția voastră.
Vreau să simțiți că e muzica voastră
și să contribuiți cu toate cunoștințele voastre.
Din zori și până seara…
Sunteți muzicieni incredibili.
Dacă credeți că vreți să introduceți ceva, ceva care vă face să fiți unici,
va fi un punct de plecare.
Din zori și până seara
Noaptea vine să pună gheara
Dar noi vom izbândi
Muzica vine din experiențele de viață.
Din zori și până seara Noaptea vine să pună gheara
Îi zic „muzică socială”.
Strămoșii noștri se adunau așa, în cerc, ca să facă muzică.
Protestăm! Prin muzică ne transmitem durerile și bucuriile nerostite.
LUPTA TA E A MEA
Cred că vom reuși să facem ceva remarcabil,
ceva ce le va vorbi oamenilor la un nivel foarte profund.
Noaptea vine să pună gheara
Dar noi vom izbândi
Asta e ideea.
Sunteți aici și mă simt binecuvântat. Vă mulțumesc mult pentru timpul acordat.
E o onoare să mă implic.
Acum tânguiește-te.
- Pe ritm? - Cum vrei.
Ador să creez o atmosferă în care e posibil orice.
Când oamenii se simt confortabil, muzica nu mai e la fel de intensă.
La fel ca în viață, când ești prea comod, nu evoluezi.
Așa, lovește!
Da, frate…
Crezi că o s-o iau razna?
Vrei să te liniștești, te rog?
Toți negrii o iau razna la un moment dat.
De la un nivel în sus, o iau razna.
Știu…
Știu.
Ți-e frică de așa ceva?
Da, e grav.
- Îți dai seama încotro te îndrepți. - Da, aproape că nu mai vreau s-o fac.
Nu vorbești serios. Îți dorești prea mult.
Ce vezi în mine?
Chestia aia…
Văd că reușești și că te descurci,
te miști bine și ajungi unde vrei.
Dar de ce spui că sunt în pericol s-o iau razna?
Dacă ajungi acolo, o faci singur și te pui pe picioare singur.
Dar întâi trebuie să dau lovitura.
- Ai dat deja lovitura. - Dar o s-o iau razna?
Dacă voi fi tot mai sus, o voi lua razna?
Nu m-am mai dat cu sania.
- Care e scopul? - Îl filmăm cu încetinitorul.
- Da. - Să-i prinzi toată fața.
Ce ar trebui să fac?
Trebuie să te relaxezi, să te abandonezi.
Îmi place să trăiesc periculos.
Și mie!
Îți place și ție. Recunoaște!
- Îi place! - I se citește în ochi.
Se preface că e împotrivă, dar în secret îi plac senzațiile tari.
- Nu se poate! - Nu?
Nu vreau să fac asta.
- Va fi distractiv. - O să mă uit la tine.
- Mergem împreună. - Nu.
- Nu trebuie decât să stai pe ea. - Nu.
Jon nu s-a dat niciodată cu sania.
Perfect!
Gata, Jon!
- Vrei să te împing? - Nu, stai în spatele meu.
Nu! Stau în față.
E frig!
Mi-e frig și nu mă simt în largul meu.
- Hopa! - Ce e?
Ține-o drept!
Dumnezeule! Poftim?
Uite!
Scuze!
Nu mă poți lovi cu bulgări. Am leucemie.
- Ce vrei să faci cu el? - Nu știu.
Lasă arma aia jos!
- Jocul s-a încheiat! - După ce…
E gata și suntem la egalitate!
Nu!
E frig!
Sunt impresionat de Suleika și de felul în care tratează greutățile.
Felul în care reușește să depășească dificultățile e miraculos.
E o inspirație pentru mine.
Aveam 22 de ani când am fost diagnosticată cu leucemie.
Bolnavă fiind, am jurat că, dacă supraviețuiesc,
voi avea o viață frumoasă, plină de aventuri, împlinită.
Scriitoarea Suleika Jaouad și-a împărtășit povestea cu milioane de oameni
într-o rubrică populară din New York Times numită „Viață suspendată”.
Bestsellerul se numește
„Între două lumi: Amintiri dintr-o viață suspendată”.
Cu mult înainte să avem o relație romantică,
eu și Jon am avut același limbaj creativ.
Amândoi vedeam supraviețuirea ca pe un act creativ.
Asta ne ajută să gestionăm diferitele probleme care apar în viață
și să le transformăm în ceva util,
plin de înțeles sau chiar frumos.
Învăț tot timpul de la ea
să privesc întunericul și deznădejdea și să le înfrunt.
N-ai voie să le lași să te mistuie.
- Bună! Cum ești? - Sunt bine.
- Spune-mi totul sau nimic, cum crezi. - Doamne…
Am avut câteva luni grele.
Peste o săptămână mă internez pentru o lună sau două.
În unele zile mă simt oribil, în altele sunt bine.
Dar am moralul ridicat. Azi a fost o zi bună.
Ne-am dat cu sania, ne-am distrat.
E cumplit să am din nou cancer după aproape zece ani de remisiune
și să fac un al doilea transplant de măduvă,
care e ultima soluție și e o operație foarte riscantă.
E un moment bizar în viețile noastre.
În prima zi de chimioterapie
au fost anunțate cele 11 nominalizări la Premiile Grammy.
Amândoi am avut parte de lucruri bune în ultimele luni,
dar și de momente incredibil de grele.
Nu știu cum să fac față acestor extreme.
BIBLIA
Pot să-ți arăt ceva? Am o problemă.
- Sigur. - Sângerez la camera implantabilă.
Din cauză că am trombocitele scăzute. Trebuie să fiu atentă.
- Altfel va trebui să fiu internată. - Vrei să mergi acum?
- Ne putem întoarce. - Nu. Sunt bine, nu mai sângerează.
Așa s-a întâmplat și prima dată.
Apoi s-au adunat.
O să fiu cu ochii pe ea.
Îți plac rochiile pe care le-am încercat sau să merg la cumpărături?
Îmi plac mult. Îmi place cea cu paiete.
- Cel mai mult? - Dintre cele două, da.
Doriți să spun ceva anume?
În binecuvântare?
Familie, libertate și sănătate.
Totul se va rezolva.
Acum mă concentrez să supraviețuiesc.
- Avem o viață plină de contraste. - Ce vrei să spui?
E prea mult.
Acestea sunt scheletele pentru fiecare secțiune.
Linia de bas.
- Simfonia are un suflu optimist. - Da.
Este… un răsărit de soare.
Și apoi…
Cealaltă temă.
Ai înțeles, nu?
- Da. - Intri în atmosferă.
Frumos!
Ce a fost asta?
- A fost ceva! - Știu!
Ce e asta?
Chestia asta e importantă!
- Ai un sentiment familiar, ești acasă. - Da.
- Sună a ceva, dar nu e. - Exact!
Așa știi că e bună. Ai impresia că ai mai auzit-o.
- Exact! - Dar e ceva nou.
Așa e cel mai bine.
O nouă familie e întemeiată.
Așa cum spune Scriptura,
cei doi vor fi un singur trup, pentru a se ajuta unul pe celălalt,
pentru binele societății și întru slava lui Dumnezeu.
Suleika și Jon, vă cer în fața Domnului și a acestor martori
să vă declarați intențiile.
Jon, repetă după mine.
Eu, Jon, te iau pe tine, Suleika, de soție.
Eu, Suleika, te iau pe tine, Jon, de soț.
Să ne avem unul pe altul de acum înainte.
La bine și la greu…
- La bogăție sau în sărăcie. - În caz de boală și în timp de sănătate.
Jur să te iubesc, să te cinstesc, să te prețuiesc și să te protejez…
Până când moartea ne va despărți.
Aceste verighete pe care le-ați ales sunt simbolurile legămintelor voastre.
Domnul să le binecuvânteze ca simboluri
ale legămintelor prin care v-ați unit destinele.
Acum vă anunț că îi declar soț și soție.
Ceea ce Dumnezeu a unit, omul să nu despartă!
- Amin. - Amin.
Jon, poți săruta mireasa.
- Te iubesc! - Ești frumoasă!
Bun-venit în club!
Ne-am cunoscut în tabăra de jazz Skidmore.
- Eram niște adolescenți ciudați. - Ea se pricepea la bas și la cărți.
Și la pantofi Birkenstock. Avea o energie.
Habar n-aveam ce înseamnă.
Și vorbea tot felul de nebunii.
Pentru mine asta era. Nici nu mă cunoștea.
Dar spunea că vom lua lumea pe sus și o vom schimba.
- Îmi amintesc. - Da, iar eu eram de acord.
O să spun ceva despre Jon.
Jon e foarte capabil să facă schimbări, să improvizeze
și să progreseze mai mult decât oricine altcineva.
În acest moment putem să arătăm ce înseamnă o relație.
Nu înseamnă doar șampanie și drăgălășenii, ci și greutăți.
Suleika, ești o supraviețuitoare!
Cred că ar trebui să sărbătorim nu doar relația,
ci și cine ești și cum vei răzbi.
De neuitat
Aproape sau departe
Ca un cântec de iubire Ce-mi rămâne-n amintire
Ca gândul la tine ce-mi aduce fericire
Nicicând până acum
Nimeni nu a fost mai mult
De neuitat
În tot ce faci
Și de-acum înainte
De neuitat
Și tu
CENTRUL ONCOLOGIC SLOAN KETTERING
Bună! Sunt dr. Ghosh și voi asista la operația de transplant.
- Ai venit pentru transplant. - Da.
Știu că ai mai făcut asta o dată, acum zece ani.
Uneori, al doilea transplant poate fi mai dificil,
dar suntem aici ca să ne ocupăm de orice poate apărea.
- Mulțumesc. - Mulțumesc frumos! Apreciez foarte mult.
Care e vârsta medie pentru stadiul ăsta?
Cred că…
Media e între 50 și 70 de ani, dar mai sunt excepții.
Data trecută țin minte că m-a frapat, fiindcă aveam 22 de ani.
Ce pot să fac pentru tine?
Nimic.
Să te vindeci.
Îmi amintesc că data trecută eram mult mai speriată.
Poate fiindcă acum sunt mai în vârstă.
Sunt mai conștientă.
Sau poate fiindcă știu la ce să mă aștept.
Sau pentru că sunt în faza de negare.
Tu ce crezi?
Timpul trece.
Sună beton!
- Cum te simți? - Acum începe! Îi dăm drumul!
- Mă bucur că o punem pe roate. - Și eu! Mă bucur că sunt aici.
Când m-a sunat Matt, am zis…
- N-am stat pe gânduri, am zis „da”! - Frate!
Asta e! Trebuie să mă obișnuiesc cu delayurile fiecăruia.
Măsura de patru pătrimi e în doi. Măsura de cinci optimi e trei cu doi.
Asta e mai târziu. Măsura de cinci e trei cu doi.
După măsura de trei doimi sunt trei pulsații mari.
Da?
N-am mai văzut un dirijor în adidași.
Te cred!
Suflătorii…
Scuze!
Bună ziua tuturor!
Bună! Vă mulțumesc că sunteți aici! Vă iubesc pe toți!
Vă mulțumesc că ați acceptat. Vom îmbunătăți pe măsură ce avansăm.
Va suna cum va suna până când va suna cum trebuie.
Deocamdată interpretăm partitura.
Probabil nu va rămâne sută la sută ca în partitură.
Dar începem cu asta. Să-i dăm drumul!
Trebuie să înfrunți realitatea brutală,
faptul că poate nu vei reuși.
Dar, în același timp, trebuie să ai deplină încredere.
O încredere oarbă.
Și trebuie să fii conștient de ambele.
Creativitatea e modalitatea mea de a înțelege lumea,
mai ales în momentele dificile.
Știam că, după ce fac transplantul,
una din substanțele medicamentoase îmi va afecta vederea.
În loc să fac ceea ce îmi place cel mai mult,
să scriu, să mă joc cu cuvinte,
va trebui să găsesc un alt mijloc prin care să mă exprim.
Acel mijloc a fost pictura.
Pot să-ți arăt cea mai nouă pictură?
Stai…
- Îți place? - O ador!
Ai niște idei…
Delir, Arca lui Noe,
subiecte angelice, apocaliptice, distopice…
Ca niște vise biblice simbolice.
Da, asta e ideea.
Mi se pare că devine o serie sau chiar un proiect.
Îmi place ideea.
Bine, iubire.
Pa!
Bucură-te de apă!
Ești ca în pântecul mamei acolo.
Chiar așa!
Merg la treabă, o să întârzii din cauza piscinei.
Bine, du-te la muncă! Pa!
E-n regulă.
Nu sunt negru, sunt OJ
În regulă
E un articol în care scrie că nu ar trebui să fiu nominalizat
la Premiile Grammy pentru muzică clasică,
fiindcă sunt muzician pop.
Asta era problema!
Ești un muzician al muzicienilor.
Fantastic!
Ar trebui să se bucure că am inclus o compoziție clasică
pe un album care nu conține muzică clasică.
Asta-i sperie și mai tare,
înseamnă că muzica clasică nu e limitată la stereotipurile convenționale.
Într-un articol
sunt vedeta industriei,
concurez cu Taylor Swift și Olivia Rodrigo,
iar în alt articol îi înfurii pe muzicienii clasici
fiindcă sunt nominalizat la categoria muzică clasică.
Iar eu nu sunt suficient de clasic, fiindcă sunt muzician pop.
Nu mă pricep la muzica clasică!
Sunt un muzician pop!
Eu nu cânt muzică!
Sunt vedeta pop preferată a industriei muzicale!
Nu știu să compun și sunt un muzician pop!
Sunt preferatul industriei, dar sunt muzician de jazz!
De ce ai fi invidios pe așa ceva?
De ce să fii invidios?
Fii tu însuți!
Ce e asta?
- Asta e simfonia. - Da?
O pun la punct.
- O auzi? - Da, sună minunat.
Mai poți cânta puțin?
Încă nu e gata, am doar bucăți.
Înțeleg.
Acum o creez.
Vreau să adun tot felul de muzicieni, de la jazz la clasic.
Bine!
- Îți amintești când am venit aici? - Da, îmi amintesc prima zi.
- Da! - Îmi amintesc foarte bine.
Îmi amintesc prea bine…
Ai încercat să mă impresionezi cu o mulțime de chestii.
- M-am plâns de cum cântai. - Da, cred că aveam vreo 18 ani.
- Da! - A fost super!
A fost grozav.
- Să cântăm puțin Beethoven. - Să vedem…
Vine așa…
Mai știi cum adăugai tonul acela?
Trebuie să respiri! Nu respiri!
Trebuie să te separi de mâini.
Adică…
Ascultă-mă puțin. De câte ori am respirat?
- Respiri mult. - Da!
Dar nu procesezi așa.
Nu, dar respiri mult fiindcă exprimi ceva.
Corect…
Dacă nu respiri, sună ca un computer. Nu exprimi nimic.
Vrei să aibă viață.
Respiră!
Da! Așa!
Trebuie să sune ca un strigăt de disperare.
Disperat!
De obicei nu mă interesează articolele scrise despre mine.
Nu-mi place să fiu pus într-o anumită categorie.
Lumea crede că oamenii de culoare ar trebui să abordeze doar câteva stiluri.
Cum oamenii sunt obișnuiți să vadă doar acele stiluri,
atunci când văd altceva,
acel lucru trebuie simplificat ca să fie acceptat.
Realizările noastre sunt minimalizate.
Nu sunt văzute ca făcând parte din norme.
Tocmai asta vrem să schimbăm cu această simfonie.
Încep să mă simt obosită.
- Haide! Nu. - Trebuie să-mi mențin energia.
Fără scuze! Ascultă!
Bine…
Bine!
Poți să știi…
Ce zici de „Simon spune”? Cum era jocul acela?
Da.
Bine.
Să facem așa!
Simt o dorință puternică de a-i lua durerea.
Dar nu pot.
E o cumpănă, un test.
Nu e vina nimănui și nimeni nu poate controla situația.
„Canal deconectat”.
Știam cum se face…
Ce e deconectat?
Calmează-te, „Scottie”!
Nu poate fi niciun Jon Michael Batiste fără Scottie Pippen.
În fiecare campionat…
- Mai bine direct vorbești - Adevărul îl doresc
- Iubește cum trăiești - Cu tine vorbesc
Când faci ceea ce faci
Da, da
Mai bine direct vorbești
Iubește cum trăiești
Când faci tot ce faci Adevărul să-l îmbraci
- Bună! - Bună, iubitule!
Am terminat.
Merg spre Phoenix.
- Mi-e dor de tine. - Și mie de tine.
Îmi spune vorbe înțelepte: „Fie așa”
Cu toții!
Fie așa
Dormi, draga mea, nu te întrista
Și un cântec de leagăn îți voi cânta
- Bună, iubire! Ce faci? - Nu mă simt prea bine.
Mi-e greață și am crampe.
- Nu știu… - E greu.
Viața e dură uneori.
Păcătosule, unde o să fugi?
În ziua de apoi
Sunt multe lucruri urâte în lume,
dar vreau să vă invit acum să uitați de ele.
Sunt multe…
Să le lăsăm deoparte
și să împărtășim un moment frumos de iubire autentică între oameni.
Să facem asta!
Stâncă
Ce e cu tine, stâncă?
Nu vezi că am nevoie de tine, stâncă?
Mă simt oribil, cred că mi se întrerupe vocea.
- Azi-noapte am trecut prin clipe oribile. - Ce s-a-ntâmplat?
Mi s-a umplut patul cu sânge după ce mi s-a spart un lumen.
Dumnezeule!
- Bună! - Bună!
Ce faci?
Am pictat, m-am gândit la niște idei…
Încerc să mă însănătoșesc.
Trebuie să reușim asta.
Suntem pe drum.
Și…
vreau să-i dedic ultima melodie Suleikăi.
Putem schimba muzica? Poate că din cauza muzicii plâng.
E emoționantă.
Poți primi celulele…
Scuze!
Imediat e gata.
Bună, Lizzie G! Bună, Lizzie P!
Bună, Susu!
Îi spuneam lui Carmen că pictez girafe
fiindcă e singurul lucru care nu mă face să plâng.
Iubito! Pot s-o văd? Adu-o mai aproape de cameră.
O clipă! Începem la ora…
- E 10:10. - Da.
Trebuia să așteptăm până la 11:11.
La 10:10 e la fel de bine.
Carmen, văd cum ți se mișcă umerii.
Dacă n-aș avea un ban Aș fi bogat ca Rockefeller
Lizzie Presser, să te aud!
Super!
Cel mai reușit transplant de măduvă!
- Vă iubim! Pe curând! - Pa! Vă iubim!
Te iubesc!
Unde pleci?
- Pleci? - Nu.
Bine.
Cred că mă pot ridica, vreau să verific…
- Te simți anxios și ești speriat. - Da. Sunt prea multe.
Când simți că nu vrei să te miști,
e important să te gândești la locul în care îți setezi intenția.
„Sunt anxios și îmi bate inima tare.” „Nu pot respira.” Oricare e problema.
„Dar o să mă gândesc la ceea ce vreau să se întâmple,
nu la ceea ce mă sperie.”
„Un rezultat oribil.”
Nu consuma energie cu asta, nu te ajută deloc. Chiar deloc!
Revino cu gândul la ce vrei să se întâmple.
Bine.
Ce vei face cu tine azi? Ce se întâmplă cu tine acum?
Va fi o zi de muncă lungă.
Cum te simți când te gândești la muncă?
Nașpa.
E nașpa?
Nu am chef să fac nimic.
- Și cum treci peste moment? - O fac și gata.
Îți îmbraci haina de profesionist și o faci!
Fac asta de mulți ani.
Corect.
E una dintre cele mai mari probleme din viața ta.
Da, dar în unele zile îți vine să oprești caruselul.
Dacă ar exista o zi în care să faci asta, ziua aceea ar fi azi.
Cu problemele lui Su, categoric. Acum ai avea motiv să oprești caruselul.
Ar avea sens.
Pe de altă parte, acum te afli în acest carusel.
Da!
Când au loc întâlniri ale percuționiștilor în Africa,
toată lumea improvizează pe ritm.
Dacă aplicăm acest lucru la jazz, asta obținem.
Nu e soloul unei singure persoane, iar restul…
E… un concept diferit.
Noi facem toți solo.
Trebuie să găsim ritmul.
Da…
- Ai văzut cum le-am combinat? - Da.
E o vibrație bună. Când fac… și apoi schimbă tema.
Super!
Așteaptă un timp…
Savurează, n-o grăbi.
Toată lumea vrea să fie liberă.
N-am reușit să-mi mut gândul.
Cred că n-am dormit de trei zile.
Doamne…
Atâta anxietate…
Trebuie să adorm cumva.
În ultimii ani am luptat cu anxietatea și cu atacurile de panică.
Într-o zi am crezut că mi se va opri inima.
Nu știam ce se întâmplă.
Poate din cauza stresului.
Poate din cauza canapelei de la spital.
Poate din cauza situației tensionate.
Dumnezeule…
Poate din cauza presiunii de a termina simfonia.
A presiunii de a-mi reprezenta etnicitatea și cultura.
A presiunii de a mă ridica la nivelul ideilor
și a potențialului creativ care mi s-au încredințat.
Uneori trebuie să pui presiune.
E gol fără picturile tale!
Mamă, au trecut greu cele cinci săptămâni?
Sau au zburat?
Nu le-am contorizat. N-am idee cât timp a trecut.
- Ar putea fi cinci ani sau cinci ore. - E adevărat.
- Trec repede. - Tu te-ai simțit copleșit?
Jon?
Încă nu știu cum m-am simțit. O să-ți spun peste cinci ani.
Exact!
O caut pe cea mare.
Se presupune că, după ce treci de cele mai grele clipe din viață,
ești mai puternic, mai curajos
și cu spirit de luptător după momentele prin care ai trecut.
Nu vreau să am pielea tăbăcită.
Vreau să simt ce mi se întâmplă.
Lucrurile cumplite și lucrurile frumoase.
Vreau să le simt pe toate.
Ce drăguț!
Vă mulțumesc mult!
Mulțumesc!
- Felicitări! - Mulțumesc.
Sunteți foarte drăguți!
Foarte drăguț!
E-n regulă.
- Toată lumea e bine? - Eu, da.
Jon, e incredibil că ai atâtea nominalizări
și la un număr atât de mare de categorii!
Valoarea nu e definită de premii, dar cu siguranță mi-ar plăcea să câștig.
Modul în care abordezi lucrurile e foarte sănătos, optimist și pozitiv.
E important pentru tine să emani acest spirit pozitiv?
Faci asta cu un motiv?
Cred că e ceva firesc și că oamenii își doresc asta.
Întotdeauna, indiferent ce fac,
chiar și în interviul acesta, vorbind cu tine, sunt recunoscător.
Sunt recunoscător că aceste vorbe pot fi auzite.
Cred că tot ce se întâmplă în lume are un impact serios
și vreau ca acel impact să producă bucurie.
Vreau ca acel impact să inspire sau să vindece pe cineva.
E un lucru foarte real.
Sunt și negri care fac pe clovnii,
rânjesc în fața camerelor, zâmbesc și dansează de veacuri întregi.
Lumea i-a privit doar prin prisma asta.
Există o psihoză privind felul în care îi percepem
pe artiștii și pe intelectualii de culoare.
Avem de depășit bariere
pentru a putea înțelege toate lucrurile pe care le oferă lumii.
Uneori ne dăm seama abia ulterior.
E important să subliniez și acest lucru.
La fel ca alții, îți simți tristă inima
Oprește-ți strigătul
Viața să-ți umple sufletul
Și un lucru bun va apărea
Muzica în toate formele ei va fi sărbătorită
la cea de-a 64-a ediție a Premiilor Grammy de la Las Vegas.
Cele mai multe nominalizări le are Jon Batiste.
Ia te uită ce costum!
Nu știu cine e. Sunt dus dintr-un loc în altul.
Rămâi în prezent și concentrează-te.
Meditează, roagă-te, concentrează-te.
Abia aștept!
- Spectacolul, treaba nu e încă terminată. - Treaba nu e terminată.
- Cele de după-masă? - Cele de seară. Pe celelalte le-am luat.
Mă întreb cum pot face să iau mai puține pastile seara.
Iau prea multe deodată.
Ideea e că trebuie să fie în permanență în organism.
Gata!
Următorul artist poate lua în acest an mai multe premii decât orice alt artist.
Azi a câștigat deja patru premii!
Urmează Înregistrarea Anului și Albumul Anului.
Ne va demonstra de ce unicul Jon Batiste!
Doamne, e superb!
Când corpul mi se mișcă așa Nu știu de ce, dar simt că sunt…
Liber!
Da!
Aud un cântec ce-mi trezește amintiri Și mă simt atât de…
Liber!
- Liber să trăiesc - Cum vreau
- Și voi ajunge - Unde vreau
Căci sunt liber
Rochiile sunt superbe!
Cădem ca să ne ridicăm numaidecât
Dacă ne vede cineva, n-are decât
Nu poți sta nemișcat
Nu e ceva complicat
Ești și mai înfocat
Miroase a bănet
E grozav!
Toată lumea, în picioare!
Să vă văd bâțâindu-vă
Să vă văd agitându-vă
Atingeți ecranul!
Fiți binecuvântați! Lăsați-vă binecuvântați!
Poți rupe scena?
Da!
Să vă văd bâțâindu-vă
Să vă aud mai tare!
Dacă nu vi s-a permis să schimbați ceva și să fiți așa cum vreți,
vă permit eu acum!
Fiți voi înșivă!
Când corpul mi se mișcă așa Nu știu de ce, dar simt că sunt…
Liber!
A fost extraordinar! Incredibil!
Incredibil!
A fost grozav.
I-a ridicat pe toți în picioare fără niciun efort!
New Orleans la superlativ!
A câștigat premiile!
Bună seara! Să lăsăm iubirea să triumfe!
Ce competiție!
De peste 50 de ani,
albumele au permis artiștilor să-și exprime trăirile.
Muzica lor a devenit parte din viața noastră,
povestind și transformând cultura.
Iată zece artiști care ne-au oferit cele mai bune creații ale lor.
ALBUMUL ANULUI
A câștigat deja! Patru premii Grammy e foarte mult!
Premiul Grammy se acordă albumului…
We Are!
Jon Batiste!
Dumnezeule!
E incredibil!
Hei!
- Acum te măriți cu el? - M-am măritat deja.
Vă mulțumesc!
Să fiu al naibii!
Știți ceva? Cred asta din adâncul sufletului.
Nu există cel mai bun muzician,
cel mai bun artist, dansator sau actor.
Artele creative sunt…
subiective.
Ating oamenii în momentul în care au cea mai mare nevoie de ele.
Atunci când e creat un cântec sau un album,
parcă are un radar care găsește omul care are cea mai mare nevoie de el.
Doamne…
Îi mulțumesc lui Dumnezeu că reușesc să muncesc în fiecare zi.
Ador muzica, cânt de când eram mic.
Pentru mine nu e doar divertisment, e ceva spiritual.
Mă adresez artiștilor, muzicienilor adevărați: continuați!
Fiți voi înșivă! Atât!
Vă iubesc, chiar dacă nu vă cunosc! Noapte bună!
Jon Batiste!
Câștigător încă o dată! Felicitări!
A fost perfect! Tu ai fost perfect!
Ryan!
Felicitări!
Minunat! Fotografiezi aurul?
- Ai reușit! - Ați reușit! Haide, Jon!
Stai să te ajut și pe urmă…
Jon!
Jon, vii să dai autografe?
Jon, vii să semnezi, dragule?
În weekend au fost acordate Premiile Grammy.
Felicitări lui Jon Batiste! A fost grozav!
E un muzician autentic, a câștigat Albumul Anului.
Ce să înțelegem din chestia perversă, ca să-i spun așa, care s-a întâmplat?
A învins-o pe Billie Eilish la Albumul Anului,
l-a învins pe Lil Nas X…
Astea sunt albumele ascultate de oameni!
Jon Batiste a creat un spectacol pe care l-am fi văzut la The Ellen Show.
Omul ăsta pare scos din videoclipul „Happy” al lui Pharrell!
Îl respect, mi se pare că e un minunat…
E prima dată când un artist de culoare câștigă Albumul Anului. Știai?
Poftim? Pe bune?
E multă piele lăcuită, le-ar prinde bine puțin…
Am doar pentru piele care absoarbe.
- Îmi pare rău. - Mie îmi pare rău.
Nu-i nimic. Mai vin și data viitoare.
N-ar ieși bine. Folosesc ce e mai bun. Lustruiesc doar cu cremă, nu cu ceară.
Data viitoare! Nu-ți face griji. Mulțumesc mult!
- Mă așezasem la standul tău. - Ești vedetă?
- Ce… - Ai cameraman.
E un prieten foarte bun care filmează.
- Bine. - Pierdem vremea.
- Ce faci? - Sunt muzician.
- Da? - Da.
Exact. Am avut…
- Am avut spectacol aseară. - La Premiile Grammy?
- Am fost acolo aseară. A fost bestial! - Mersi!
- Am fost impresionați. - Mulțumesc…
A fost cel mai tare show.
- Dansul… - Ăsta ești tu?
- Da. - Ești pe prima pagină!
- Așa e. - Scuză deranjul!
- Mi-a făcut plăcere. Mersi! O zi bună! - Încântați!
Nu te costă nimic, dar pot folosi asta pe piele lăcuită.
- E-n regulă. Nu-ți face griji. - Pot să-i fac.
- Ești sigur? - Da.
- Ai fost grozav aseară! - Mersi!
- Salut! - Ești bun!
Binecuvântează-mă!
- Câștigătorii! - Felicitări!
Chiar așa! Mersi!
Fiecare om are propriul drum.
Cu toții ne îndreptăm spre destinația finală.
Lumea e cea care te definește. Succes fulminant sau eșec lamentabil.
Nu se simte grozav și cartea ei e pe lista bestsellerelor The New York Times.
Acesta e drumul ei.
Eu am câștigat cinci premii Grammy, Albumul Anului, cel mai mare premiu.
M-am întors acasă, ea s-a întors la spital.
Cu asta ne confruntăm.
CENTRUL ONCOLOGIC SLOAN KETTERING
Ai fost grozav.
Simt până în cutia toracică.
Mă ajuți să mă ridic?
Vreau placa și culorile.
Bine.
Ne vedem diseară?
La ce oră?
Mai târziu?
Ne vedem diseară!
UVERTURA (TEMA PRINCIPALĂ)
Acel la bemol…
Cântă… Cântă toată melodia, vreau s-o aud.
Ce părere ai?
- Îmi place. - Perfect!
Mai cântăm o dată și am să înregistrez.
Da!
Mai cu forță!
Vestul Sălbatic, ești abandonat, ești cowboy. Nu ți-e frică.
- Aici, Jon! - O clipă!
- Salut! - Jon, aici!
- Putem fotografia săritura? - Da.
Bum!
Nu mi-am dorit să fiu celebru. Nu fac muzică având intenția asta.
Asta e atmosfera!
Cu toate că sunt recunoscător, dacă ar fi să-mi sporească faima,
ar fi mai multe lucruri care m-ar lua de lângă familie și prieteni.
- E un public greu de impresionat. - Știu.
- Mă bazez pe tine. - O să-i mișc.
Trebuie să ai grijă să nu te domine ambiția.
Va fi cam atât, poate puțin mai mare.
Vreau să creez un efect de tablă de șah.
Trebuie să eviți să devină modul în care te raportezi la tine și la cei dragi.
E ca și cum ai duce o viață dublă.
- Bună! - Bună ziua, dr. Charles!
- Cum sunteți? - Am venit. Mă bucur că sunt aici.
- Bine! - Cum te simți?
Mă simt bine.
A dormit.
În primul rând, cum e grefa? Cum arată măduva osoasă?
Măduva arată grozav. Nu se vede nicio celulă bolnavă.
Asta înseamnă remisiune completă.
- Super! - E bine.
Hai să vedem care sunt problemele.
- Gândește pozitiv! - Sunt curajoasă.
Remisiunea asta va dura cinci ani și apoi va recidiva din nou? Nu știm.
Ce vom schimba? Nu mai oprim medicația. O iei cât timp e nevoie.
- Voi face chimioterapie toată viața? - Da.
În proporție de 90%, așa controlăm riscurile.
- Merită pentru tine să riști? - Înțeleg.
Vor fi momente în care va trebui să decizi dacă te vei expune în fața multor oameni.
O faci ca să trăiești, nu ca să supraviețuiești.
Trăiești fiecare zi ca și cum e ultima.
Ești unică. Statisticile nu înseamnă nimic.
Cum sunt programate biopsiile?
La șase luni, la nouă luni și la 12 luni.
Pe urmă, o dată la șase luni. După cinci ani putem negocia.
Pari îngrijorată.
Nu, sunt bine.
Cred că ideea de a face chimioterapie pe termen nedefinit e…
- Mă descurajează „pe termen nedefinit”. - Știu.
- Nu e obligatoriu, nu uita! - Nu…
- Nu e una din cele zece porunci. - Da.
Facem ce credem că e nevoie. Dar e important să avem o planificare.
Știm ce vom face, însă doar proștii și morții nu se răzgândesc.
- Te poți răzgândi sau eu mă pot răzgândi. - Da.
N-am nimic, doar că…
Sunt oameni care urmează schema asta, au o viață calitativă și s-au obișnuit?
Ce simți legat de încredere?
În toate aspectele.
Am încredere că totul se poate schimba.
JANE, TERAPEUTA
Am încredere că totul se schimbă.
Domnul ne-a dat și Domnul ni le poate lua.
Într-o clipă.
Totul poate să dispară.
Sigur, sunt lucruri care mi-aș dori să fie altfel.
Dar cred că abia acum îmi dau seama
ce înseamnă acceptarea adevărată
și recunoștința adevărată.
Am o nevoie acută să simt asta.
Bine. Cum gestionezi toate astea?
E o alegere
care a venit treptat
și pe care am făcut-o.
Nu are nicio legătură cu ceea ce văd oamenii din exterior.
Nu e ușor.
Trebuie să nu-ți fie frică.
Am vești despre dragul nostru prieten Jon Batiste!
Jon a decis să părăsească emisiunea.
Știu! Simt același lucru.
Va lua o pauză și foarte bine face, are toate motivele.
Mă bucur că faci asta…
Jon Batiste cântă American Symphony la Carnegie.
Jon Batiste, inclus în seria Perspective la Carnegie Hall…
…apogeul perioadei mai lungi de un secol de geniu de culoare.
Compozitorul premiat la Oscaruri omagiază vizionari ai muzicii ca Duke Ellington,
James Reese Europe, Mahalia Jackson sau Nina Simone,
care au cântat cândva la Carnegie.
Bună seara!
Bun-venit la Carnegie Hall!
Nu e un loc extraordinar?
Sunteți gata?
E prima dată când ies în lume după aproape un an.
Sunteți pregătiți să-l vedeți pe omul zilei?
Maestrul!
Regele din New Orleans!
Doamnelor și domnilor, aplauze…
pentru Jon Batiste și American Symphony!
În regulă!
Bună seara!
Mulțumesc!
Frate…
Putem începe?
Hai să ne distrăm!
Din zori și până seara
Noaptea vine să pună gheara
Dar noi vom izbândi
Din zori și până seara
Noaptea vine să pună gheara
Dar noi vom izbândi
A picat curentul.
Nu e curent!
E pană pe scenă.
Nu avem curent.
Tot nu e curent.
Verifică-ți casca.
Când ești cuprins de tristețe
Bucuria unde o vei găsi?
Când sufletu-mi în plâns s-a înecat
Pe aripile Domnului meu m-am ridicat
Pe vârf de munte
Unde lumina e orbitoare
Soarele strălucește atât de tare
Și muzica
E mereu
Nemuritoare
Nimic nu oprește puterea Domnului.
Atâtea forțe s-au opus acestui concert!
Au fost multe lucruri care au vrut să-l împiedice.
Chiar în toiul concertului s-au întâmplat lucruri pe care nu le știți.
Faptul că suntem aici acum și cântăm muzica asta atât de diversă…
Mulțumesc că ați fost martorii acestui moment alături de noi.
Vă mulțumesc!
În apă
Niciodată n-a dispărut
Simt la fel de acut
Când chipul ți-l zăresc aievea
Niciodată nu va dispărea
Credeam că sunt deștept
Dar Domnul râde când planuri faci
Credeam că sunt bun Dar planul mi-a fost deturnat
O aventură de-o vară
Atât să fie trebuia
Am nevoie de tine și asta nu se va schimba
Niciodată n-a dispărut
Când chipul ți-l zăresc aievea
Simt la fel de acut
Niciodată nu va dispărea
Voiam o aventură
Atât să fie trebuia
Am nevoie de tine și asta nu se va schimba
Niciodată n-a dispărut
Când chipul ți-l zăresc aievea
Simt la fel de acut
Niciodată nu va dispărea
Nu
Subtitrarea: Corina Negreanu