Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫אני נושאת אומנות בדמי.‬
‫סבתי גילפה את חלומותיה באבן סבון.‬
‫חלומות שאימי לא הבינה מעולם.‬
‫מדוע אדם בוחר להיות אומן?‬
‫האם החופש הזה שאותו סבתי חיפשה תמיד‬
‫שווה את הסיכון בחיי מצוקה ותסכול שמהם אימי פחדה תמיד?‬
‫מבוסס על יצירתה של ברונה ויירה‬
‫שנה בלתי נשכחת - אביב‬
‫למה אנחנו עושים דברים על אף שאנחנו יודעים שנתחרט עליהם?‬
‫הידיעה שכל מה שבנינו במסירות רבה כל כך יכול להתפורר?‬
‫לא ידעתי את זה,‬
‫אבל הציורים האלה על המבחן במתמטיקה‬
‫ישנו את חיי.‬
‫מבחן במתמטיקה‬
‫סבתי נהגה לומר,‬
‫"קצת מרדנות מפעם לפעם היא חשובה.‬
‫"כמו הגשם.‬
‫"היא יכולה להפריע. אבל בלעדיה, שום דבר לא צומח."‬
‫נגמר הזמן! זהו זה!‬
‫אם הצלחתם, הצלחתם. המבחן שלך.‬
‫זהו זה!‬
- ‫- המבחן שלך? - רק דקה, המורה! כמעט סיימתי!‬
‫דקה אחת זה הרבה. בדקה אחת,‬
‫שלוש מאות אלף ליטר של קרח יכולים להימס באנטרקטיקה,‬
‫ששת אלפים ברקים יכולים לפגוע בכדור הארץ, ואתם, עתיד האנושות,‬
‫לא יכולים לפתור משוואה? קץ הימים הגיע. המבחן שלך.‬
- ‫- רק עוד דקה אחת, המורה. - הינה המבחן שלי, מר קארווליו.‬
‫אני גם חושבת שזה לא הוגן שאנשים מסוימים מקבלים יותר זמן מאחרים.‬
‫היי, כלנית... ורד? לילך?‬
‫יסמין.‬
‫את תיכשלי בשנה הזאת?‬
‫מדובר ב-365 סיבובים חסרי תועלת שכדור הארץ הסתובב סביב עצמו.‬
- ‫- אני צריך להיות מודאג לגבייך? - אתה לא צריך!‬
‫אם אני לא מודאגת, אתה לא צריך להיות.‬
‫אני מודאגת מאוד.‬
‫גם אני הייתי במקומך.‬
‫מר קארווליו מכשיל שמיניסטים.‬
‫תודה. זה עוזר.‬
‫תשובה לשאלה אחת, איקס הוא פחות או יותר מ-1.5.‬
‫תוכנית להכשרת אומנים‬
‫...328 חלקי 3.‬
‫אני לא יכולה לסבול אותה. תראי! היא חושבת שהיא מפתח התשובות.‬
‫היא תמיד רוצה להשיג ממוצע ציונים גבוה יותר משלך.‬
- ‫- הציונים שלך טובים יותר משלה. - חוץ ממתמטיקה.‬
‫חוץ ממתמטיקה.‬
- ‫- בשאלה האמריקאית, אני בטוחה שזה א'. - ד'. התשובה הייתה ד'.‬
- ‫- לא, אחות. אני בטוחה שפישלתי. - תירגעי!‬
- ‫- ענית נכון? - בחרתי ב-ג'. זה היה ניחוש.‬
‫פעם היו מנחשים א' כמו ב"אלוהי",‬
‫אבל אני רואה שהדור הזה אתאיסטי יותר. סלחו לי.‬
‫בואי נלך, מינה.‬
‫לא, נו באמת! תמצאי דרך לחזור למסלול.‬
‫אחרת אליסה תהיה מצטיינת המחזור. את יודעת מה זה אומר.‬
‫האסון הכי גדול אי פעם!‬
‫היא רוצה להזמין את אדסון קלידים שינגנו בנשף הסיום.‬
- ‫- נינה, תירגעי. - זה לא מתקבל על הדעת.‬
‫בואו נעזור להציל את אחוות כליא הברק.‬
- ‫- יש לי רעיון. בואי איתי. - את תגורי באחוות סטודנטיות!‬
‫עזרו להציל את כליא הברק!‬
‫היום אנחנו בצרות, אלה יכולות להיות אתן מחר!‬
‫אתה לא הבחור מהלהקה ההיא? ביצים מקושקשות עם קליפות?‬
‫נעים להכיר, אני נינה.‬
‫אנחנו ממש צריכות מישהו שינגן במסיבת הסיום שלנו.‬
‫נעים להכיר! סר גרגורי. למקורבים, גרג.‬
- ‫- גרג, בוא נלך. - חכה!‬
‫אני סוגר עסקה, אל תהיה גס רוח!‬
‫טעות שלי!‬
‫זה בסדר.‬
‫איזה שיר זה?‬
‫שיר ישן. קלאסיקה.‬
‫זה אבא שלי.‬
- ‫- היי אבא. - מה שלומך?‬
- ‫- היי, אדוני. - היי.‬
‫ביי!‬
‫באמת?‬
- ‫- העודף שלך. - תודה.‬
- ‫- שיהיה יום נעים בעבודה. - טוב לראות אותך.‬
‫איך היה המבחן במתמטיקה?‬
‫אימא, אני לא יודעת. כל הכיתה פישלה, בסדר?‬
‫הבת שלי היא לא כל הכיתה. לפי מיטב ידיעתי, הבת שלי הכי טובה.‬
‫אימא, את משוגעת.‬
‫אבל מרלן אמרה שגם אם תקבלי 50,‬
‫עדיין יהיה לך את הממוצע הכי גבוה בשכבה.‬
‫תישאי את נאום הפרידה והכול!‬
‫קיבלת 50 לפחות, נכון?‬
‫לא מעניין אותי לשאת את נאום הפרידה.‬
- ‫- ליאנדרו, אתה שומע את הבת שלך? - תירגעי.‬
‫בגילך, אני פרנסתי את הבית. אימא שלי לא הצליחה לשלם את החשבונות.‬
‫סבתא הייתה אומנית. לא הכירו בה.‬
‫ילדה שלי, זה העולם.‬
‫אנשים לא מעריכים אותנו על מה שאנחנו אוהבות לעשות.‬
‫אני, לדוגמה, אוהבת לרקוד.‬
- ‫- אשמח לקבל על זה הערכה. - אני מעריך את זה.‬
‫תראי כמה מדהים זה נהיה.‬
‫תראי,‬
‫אנחנו מתקינים מדפים כאן.‬
‫שם, דלפק התשלום.‬
‫וכל החלל הזה הוא ליצירת סידורי הפרחים.‬
‫יקירה, את רוצה להראות לה?‬
‫בואי לכאן.‬
‫זה יהיה המשרד שלך, אהובה.‬
‫לא כל מי שמסיים בית ספר לעסקים מקבל משרה.‬
‫וזה יותר מעבודה. זה עסק שהוא גם שלך.‬
‫וגם, רשמנו אותך לבחינות הכניסה לאוניברסיטה.‬
‫בסוף תפספסי את המועד האחרון.‬
‫תודה, חבר'ה.‬
- ‫- בואו נלך! - קדימה.‬
‫מתי תספרי להורים שלך שבמקום מנהל עסקים,‬
‫את רוצה ללמוד אומנות?‬
‫זה תחרותי מאוד. ויחד עם ההורים שלי, החנות...‬
- ‫- לא, זה לא בשבילי. - אוי, את.‬
‫נינה, תקשיבי.‬
‫את יכולה לדמיין את הפנים של אימי‬
‫כשאני מספרת לה שאני רוצה להחליף אוניברסיטה בקורס במוזיאון?‬
‫היא תגיד שאני אגמור בתור מוכרת חרוזים בעיירה קטנה.‬
‫אלכסה, בוקר טוב.‬
‫בוקר טוב! היום הוא יום השוויון האביבי.‬
‫עונת הפרחים. עת ללידה מחדש, שינויים וצמיחה.‬
‫לא יזיק לנסות להתקבל לדבר הזה במוזיאון לאומנויות יפות.‬
‫לא, זה לוקח זמן, נינה.‬
- ‫- "זה לוקח זמן." - תראי!‬
- ‫- מה יש? - זה החבר הרוקסטאר שלך.‬
‫הוא מקשיב לשיר הזה?‬
‫הוא תקוע לי בראש ואני לא מכירה אותו.‬
‫קשר עין. שחקי אותה קולית. תתנהגי טבעי.‬
- ‫- עלייה קשה? - מה?‬
- ‫- עלייה קשה? - העיר הזאת עוצרת נשימה.‬
- ‫- אתה תלמד מתמטיקה באוניברסיטה, נכון? - למה?‬
- ‫- אני נראה כזה חנון? - לא. תארי לך.‬
‫סתם ניחוש.‬
- ‫- אתה באמת מעדיף לעלות בעלייה הזאת? - למה?‬
‫כי יכולת ללכת בדרכים הצדדיות התלולות פחות.‬
‫המרחק הכי קצר בין שתי נקודות הוא קו ישר.‬
‫המציאות שונה כאן באורו פרטו.‬
‫מתמטיקה היא מדע מדויק. מיקום לא ישנה זאת.‬
‫"מתמטיקה היא מדע מדויק..."‬
‫בית הספר אורו פרטו‬
‫הקפה שלך.‬
‫תודה.‬
- ‫- סוכר? - אימא?‬
‫סגרי את הדלת ושבי, יסמין.‬
‫איך נעשה את זה, אדוני המורה?‬
‫אני צריך לשאול אותך. את הרבית את הגזע.‬
‫המורה מתלוצץ.‬
‫היא תיכשל, זה העניין?‬
‫אימא, תירגעי. עדיין יש לי עוד שתי בחינות.‬
‫אחת! רק עוד אחת עד סוף שנת הלימודים.‬
‫בתיאוריה, חבצלת צריכה לקבל 100 כדי לעבור.‬
‫הולך לי ממש טוב במקצועות אחרים. אחת התלמידות הכי טובות.‬
‫אי אפשר להצטיין אם לא יודעים מתמטיקה.‬
‫לכן יש גשרים שנופלים, טילים שמתפוצצים...‬
‫בגלל אנשים כמוך שחושבים שמדעי הרוח זה מספיק.‬
‫בני אדם צריכים לעבור תהליך סלקציה‬
‫כדי שיוכלו להתקיים, בכנות...‬
- ‫- הוא צוחק. - לא, אני לא!‬
‫איך מישהו שקיבל אפס יכול לקבל את מלוא הנקודות?‬
‫זה יהיה אתגר אמיתי. אין אישור אוטומטי.‬
‫אפילו לא בכיתה י"ב.‬
‫מאחר שאני נדיב,‬
‫מה שאני יכול לעשות עבורך, זה להקדיש קצת מזמני היקר בניסיון‬
‫להחדיר קצת ידע במתמטיקה לראש של סיגלית.‬
‫יסמין.‬
‫בשל בקשתה של המנהלת,‬
‫אני יכול לפנות זמן בלוח הזמנים שלי להדרכה.‬
‫מה?‬
‫יהיו לה שיעורים כדי להבהיר ספקות?‬
- ‫- בדיוק. - בלי ספקות, צריך לספק את הסחורה.‬
‫אפס, יסמין.‬
‫קיבלת אפס! את יודעת מה זה אומר?‬
‫אם תבקשי מצמח בחנות שלנו לעשות את המבחן,‬
- ‫- הוא יקבל אותו ציון כמוך! - את לא צריכה להיות מרושעת, טוב?‬
‫אני לא אכשל בשנה האחרונה ללימודים. ואם אכשל, זה מה יש. מה אני יכולה לעשות?‬
‫ילדה שלי, על מה את מדברת?‬
‫אנחנו משלמים על הכול בשבילך. החובה היחידה שלך היא ללמוד!‬
‫אם לא תעשי את חלקך, תשלמי את על בית הספר ועל הדברים שלך...‬
‫בסדר, אימא!‬
‫אני לא טיפשה! אין יותר פריווילגיות.‬
‫אם דברים ישתבשו, אמכור את האומנות שלי כמו סבתא.‬
‫מעניין. מעולם לא חשבתי לקרוא את הספר הזה ככה.‬
‫היי, אני דאווי.‬
‫יסמין, נכון?‬
- ‫- אתה עוקב אחריי? - את צריכה לקבל 100 במתמטיקה?‬
‫אתה כאן כדי ללמד אותי?‬
- ‫- מה לגבי קארווליו? - כבר הגעת.‬
‫עליי לעשות חישובים אדירים כדי למנוע מהאנושות לפסוע בצעדי ענק‬
‫לקראת השמדתה המוחלטת.‬
‫ולכן הקציתי את התלמיד הכי טוב שלי‬
‫למשימה המבישה שהיא לגרום לך ללמוד.‬
- ‫- היי, אני התלמיד. - אל תאכזב אותי, בסדר?‬
‫אני לא מקבל שום דבר שהוא פחות מ-100. או ש...‬
‫אוי, היא תיכשל.‬
‫יהיה בסדר, אוקיי?‬
‫בשנה שעברה, אני הייתי שמיניסט.‬
‫יהיה קל להזכיר לך את המושגים.‬
‫איך אזכור אותם אם מעולם למדתי?‬
‫נוכל להתחיל לעבור על השאלות שהכי התקשית בהן.‬
‫לא רוצה לראות את המבחן הזה שוב.‬
‫אני בניתי את המבחן הזה למר קארווליו.‬
‫אהבתי את הציורים שלך.‬
‫זה המבחן הכי יפה שראיתי אי פעם.‬
‫את צריכה למסגר אותו.‬
‫שנקבע את השיעורים שלנו?‬
‫ימי שלישי וחמישי בשעה 16:00.‬
‫ימי שני בשעה 16:30.‬
‫ימי רביעי, צריך לבדוק. ימי שישי, אנחנו יכולים...‬
‫כל השבוע?‬
‫חשבתי שזה יהיה פעמיים בשבוע לכל היותר.‬
‫יש לי עיסוקים אחרים, כמו חיים.‬
‫אני על מלגה באוניברסיטה ואני צריך את ההתמחות הזאת.‬
‫את חייבת לעבור. אולי הגיע הזמן לבדוק את סדרי העדיפויות שלך.‬
- ‫- תדבר גם על סדרי העדיפויות שלי? - לא.‬
‫אני אגיד למר קארווליו שזה לא יעבוד.‬
‫יש לך תוכניות אחרות, מעדיפה מתרגל אחר.‬
‫זה בסדר.‬
‫יש לך כישרון, בנאדם. כישרון נדיר.‬
‫אתה רוצה לבזבז את הכישרון שלך על תלמידי תיכון?‬
‫רובם לעולם לא יבינו את החומר.‬
‫הם שונאים מתמטיקה ואת מי שמלמד אותה.‬
- ‫- איזו מין תיאוריה זאת? - לא תיאוריה. זו עובדה.‬
- ‫- וזה מעורר רחמים ממש, בסדר? - לא!‬
‫אלוהים, הדבר הזה גרוע ממש.‬
‫אני עובד על האתגר שלי כדי להתקבל למעבדת פריזמה. עזוב אותי.‬
‫העבודה שלך כמתרגל מסיחה את דעתך.‬
‫אתה מסיח את דעתי, אחי! וקום מהמיטה שלי.‬
‫ברצינות, גרג. אני ממש צריך את העבודה הזאת בבית הספר כדי להישאר כאן.‬
‫מישהו צריך לשלם את החשבונות! מאחר שלהקה מסוימת לא ניגנה כבר זמן מה.‬
‫אנחנו בפסק זמן יצירתי.‬
- ‫- פסק זמן יצירתי? - הוא ייגמר בקרוב.‬
‫נעשה מופע-על בסוף השנה.‬
‫כמו פסטיבל הרוק בליסבון, רק באורו פרטו.‬
- ‫- אתה מדבר על טקס הסיום? - כן.‬
‫ז'יובאנה, חשבתי...‬
‫כמובן, ההזמנה צריכה להיות מקטיפה. קלאסית, רצינית, אלגנטית.‬
‫אחות, גם בעיניי. שתתאים לווילונות של הארמון הקולוניאלי.‬
‫ואנחנו לוקחים את אדסון קלידים.‬
‫הינה, ז'י.‬
‫חכי רגע, זה עדיין עומד להצבעה.‬
‫החלטות אסתטיות מתקבלות על ידי הוועדה האחראית.‬
‫כן, ז'רג'ים באושיטה, החתיכה החסרה.‬
‫איבדת שם משהו?‬
- ‫- לא. - יש לך אובססיה לתיכון, אה?‬
- ‫- בוא. - תיזהר.‬
‫אחות, נראה לי שצריך לעדכן את ריקוד הסרטים הזה.‬
- ‫- להוסיף כמה צעדים כמו זה... - תפסיקי להיות משוגעת, נינה!‬
‫תראי!‬
‫אלגנטיות, או שיש לך או שאין לך, נכון, ז'י?‬
‫אליסה, העקיצות האלה הן כל כך כיתה ה', את לא חושבת?‬
‫יקירתי, את רוצה להקה ששמה אומלט גבינה,‬
‫בעוד שאני רוצה זוהר, קטיפה, לבוש פורמלי...‬
- ‫- זה לא עניין של השקפה. - השם הוא ביצים מקושקשות עם קליפות, טוב?‬
‫היית מאמינה שאני מסכימה עם אליסה? זה לא עניין של השקפה.‬
‫את רוצה מסיבה קיטשית, אבל אנחנו רוצות מסיבה כיפית.‬
- ‫- זו בחירה קשה, נכון? - נכון?‬
‫יסמין?‬
‫היי!‬
- ‫- את עדיין לומדת, מותק? - כן. אני רק עוברת על החומר.‬
- ‫- איך השיעורים הנוספים? - מעולים. הכול תחת שליטה.‬
‫את יכולה להיות כנה איתי.‬
‫את יכולה לספר לנו הכול, בסדר?‬
‫אבא.‬
‫החיים שלך היום הם החיים שדמיינת כשהיית בגילי?‬
‫אני חושב שכן, מותק.‬
‫ואני מרוצה מאוד מהמשפחה שלנו.‬
- ‫- מההישגים שלנו. - החלום שלך היה למכור פרחים?‬
‫אם היית שואלת את ליאנדרו כנער,‬
‫החלום שלו היה להיות נהג פורמולה 1.‬
- ‫- אבא, נו באמת. - רואה?‬
‫זו הייתה התגובה של כולם. אנשים צחקו עליי.‬
‫כשכולם אומרים לך שהחלום שלך בלתי אפשרי,‬
‫אתה מבין שאתה צריך להיות מציאותי.‬
- ‫- הבנתי. - אבל דבר אחד ממלא אותי.‬
‫הידיעה שהעבודה שלי‬
‫אפשרה לבת שלי אפשרויות טובות יותר מאשר להוריה.‬
‫אני לא יכול לנסוע מהר יותר מ-60 קמ"ש בוואן שלי,‬
‫אבל אני עובד עם האנשים האהובים עליי בכל העולם. אז...‬
‫למה למהר?‬
‫התלמידים ייקראו לפי סדר ממוצע הציונים שלהם.‬
‫חשבתי למקם אנשים ככה.‬
‫שהתלמידים הטובים ביותר יושבים מקדימה.‬
‫אליסה, מה הרעיון בקריאה לתלמידים לפי סדר ממוצע הציונים שלהם?‬
‫זה רק כדי להכיר ביכולות האקדמיות שלהם.‬
‫מטופש להפוך את טקס הסיום שלנו לתחרות.‬
‫את תהיי בסדר גמור. כלומר...‬
‫אם לא הייתה מתמטיקה, יכולת אפילו לשאת את נאום הפרידה.‬
‫לא מעניין אותי להיות ראשונה. ועוד פחות מזה לשאת את נאום הפרידה.‬
- ‫- אז אני שמחה שלי אכפת. - באמת אכפת לך!‬
‫היא התאמנה עוד מכיתה י"א.‬
- ‫- באמת? - באמת!‬
‫את כזאת חמודה. תוכלי לחלוק קטע קצר?‬
‫אני לא יכולה לחכות לטקס הסיום.‬
‫בטח!‬
‫"אנחנו לא רוצים להיות רק אחד מבין רבים.‬
‫"אלא להיות מישהו בין רבים."‬
‫כמה עמוק! זה מ"הנסיך הקטן"?‬
‫סיימתי.‬
‫זה יפהפה! אני יצירת מופת.‬
‫נכון, אבל עכשיו סיימתי עם זה. אני אצטרך ללמוד לבד.‬
‫גילית את שם השיר שדאווי הקשיב לו?‬
‫לא. התביישתי לשאול. השיר הזה נדבק לי לראש כמו מסטיק.‬
‫תסתכלי על הצד החיובי, עכשיו את יכולה להיות איתי.‬
‫בקרוב אסע לניו יורק ללמוד אופנה.‬
‫והגברת הצעירה תתגעגע אליי.‬
- ‫- תיהני מזה כל עוד זה נמשך. - די.‬
‫אי פעם חשבת שהעולם כפי שאנחנו מכירות אותו מגיע לסיומו?‬
‫כן, אולי יש לי עוד שנה.‬
‫נו, יסמין.‬
‫טוב, חבר'ה.‬
‫אם איקס שווה לאחת, וואי שווה ל...‬
‫עוד מישהו?‬
‫אני!‬
‫אף אחד?‬
‫מישהו...‬
‫את.‬
‫זה... 100?‬
- ‫- מינוס אחת. - מינוס אחת.‬
‫אני צריכה את עזרתך.‬
‫אם שלוש בחזקת שתיים,‬
‫בחזקת וואי, מה עלינו לעשות עם המעריכים?‬
‫צריך להוסיף.‬
‫לא, חכי. בואי נחזור אחורה.‬
‫לא, דאווי, מצטערת. זה לא אתה, זאת אני. אני לא מסוגלת.‬
‫יסמין, תירגעי.‬
- ‫- לאף אחד לא מגיע להיכשל בשמינית. - לפי מצב העניינים, זה לטובה.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אבל רציתי לפחות להתקבל למוזיאון לאומנויות יפות.‬
‫המועד האחרון הוא השבוע. עוד לא נרשמתי.‬
‫אני יודעת שהסיכוי הוא אחד למיליון.‬
‫אבל רציתי לנסות לפחות.‬
‫אני לגמרי מבין.‬
‫אני מנסה כבר חודשים לפתור אתגר מתמטי.‬
‫התחרות מטורפת.‬
‫זה בשביל מעבדת הטכנולוגיה והמתמטיקה המדהימה ביותר באמריקה הלטינית.‬
‫תראי מה נעשה. יש לנו עוד 20 דקות.‬
‫תתמקדי ברישום שלך.‬
‫אני אקח את המחברת שלך כדי לתקן אותה.‬
‫החל מהשיעור הבא, מתמקדים לחלוטין במתמטיקה.‬
‫מבטיחה?‬
‫אני מבטיחה.‬
‫עשינו עסק.‬
‫דאווי?‬
‫ציור הקיר נהרס. ניסיתי לתקן אותו, אבל...‬
‫אחוות כליא ברק‬
‫זה גרוע משחשבתי.‬
‫לפחות נקטתי יוזמה.‬
‫אפשר להציל אותו לדעתך?‬
‫אחוות‬
‫כליא ברק‬
‫מישהו פה מאוהב?‬
‫מי? אני?‬
‫השתגעת, גרג? זה לא יקרה.‬
‫לא אסכן את המלגה או את העבודה שלי בשביל אף אחת.‬
‫אפילו אם זו מישהו בוגרת,‬
‫מוכשרת, נחושה...‬
‫יפה.‬
‫הבנתי.‬
‫אחוות כליא ברק‬
‫נו?‬
‫זה נראה כמו חלום.‬
- ‫- אני יודע מאיפה קיבלת את הרעיונות האלה. - תגיד שיש כאן מתמטיקה?‬
‫אולי השראה מגיעה כתוצאה מהדברים שחווינו.‬
‫עשית את זה בלי טיוטות, נכון?‬
‫כמו החיים.‬
‫היי. מה אם נעשה את השיעור היום במקום אחר?‬
‫בוא, דאווי!‬
‫קיבלת כוחות מהשיער הצבוע הזה?‬
‫כמעט הגענו. אתה רואה?‬
‫זה תמיד "כמעט הגענו" כאן.‬
‫הלכנו כמעט שעה ושום דבר.‬
‫יסמין! יש זמן לוותר על השיעור הזה בטבע?‬
‫אני לא יכולה לשמוע אותך.‬
‫בוא, דאווי. הם חמימים!‬
‫קדימה!‬
‫נו, הם לא כאלה קרים.‬
‫אמרת שהם לא קרים.‬
‫ואתה אמרת שמתמטיקה לא מסובכת כל כך.‬
‫והיא לא.‬
- ‫- ראית בעצמך. - כן.‬
‫ברצינות, את עושה חישובים מתמטיים כל הזמן. כשצללת,‬
‫כשבחרת ללכת ברחובות צדדיים במקום לעלות בגבעה,‬
‫וכשציירת על המבחן שלך במתמטיקה.‬
‫מה הטעם בהפיכת מתמטיקה לדבר כזה בלתי ניתן להשגה?‬
‫אני רוצה ללמד בדרך ששוברת את הסטראוטיפ הזה.‬
‫אבל אתה יכול.‬
‫כשאני אומר את המילה מדען, איזו תמונה עולה לך בראש?‬
‫איש לבן וזקן.‬
‫חשוב להבין איפה החברה רוצה למקם אותנו,‬
‫כדי שנוכל להחליט איפה ואיך נרצה להיות.‬
‫את החלטת?‬
‫רציתי... אני רוצה להיות אומנית.‬
‫את כבר אומנית.‬
‫להורים שלי כבר יש תוכנית חיים שלמה בשבילי, אתה מבין?‬
‫כשהלכתי לאוניברסיטה, ההורים שלי לא הבינו מה אני עושה.‬
‫הם אמרו לכולם שאני אהיה רופא.‬
- ‫- מה? - כלום.‬
‫את אמורה לפתור תרגילים.‬
- ‫- פתרתי. - תני לי לראות.‬
‫אהבתי.‬
‫אני יכול לשמור אותו?‬
‫נעשה ככה. אם אעבור את י"ב, אתן לך אותו במתנה.‬
‫בסדר. אני ארצה אותו חתום. הוא יהיה שווה המון ביום מן הימים.‬
‫יש לי שאלה על התרגיל הזה.‬
- ‫- רואה? שיעורים כאלה עדיפים בהרבה. - משהו שונה, נכון?‬
‫טוב יותר מהספרייה. כל השיעורים יהיו במפל.‬
‫אני אחשוב על זה.‬
‫כאן.‬
‫מקום נחמד.‬
‫את בבית.‬
‫יסמין, אני...‬
- ‫- אני רוצה להגיד לך משהו. - גם אני.‬
‫העניין הוא...‬
‫זה...‬
‫אנחנו צריכים לעשות שוב את תרגילי הפונקציות בחוברת העבודה, בסדר?‬
‫בסדר. נעשה את זה בשיעור הבא.‬
- ‫- מינה? - היי, אימא.‬
- ‫- יסמין, מה זה? - מה, אימא?‬
‫הפכת לקשת בענן מהלכת בלי להגיד לי כלום.‬
- ‫- בואי הנה, תני לי לבדוק את זה. - השיער שלי יגדל שוב, בסדר?‬
‫זאת לא הנקודה. לא דיברת איתי על זה.‬
- ‫- פעם היינו חברות, זוכרת? - אנחנו עדיין חברות...‬
‫אני פשוט קצת לחוצה מהמבחן הזה במתמטיקה.‬
- ‫- באמת? - באמת.‬
‫מה לגבי השיער הזה?‬
‫תערובת צבעים של צמר גפן מתוק.‬
- ‫- את תשומת הלב של מי רצית לקבל? - של אף אחד.‬
‫תגידי, זה לא מוצא חן בעינייך?‬
‫את יכולה להגיד לי. את אוהבת את זה!‬
‫תפסיקי, ילדה. את באמת משהו מיוחד!‬
‫עכשיו אני נראית כמו אחד הפרחים שלך.‬
‫זה שהכי קשה להתמודד איתו.‬
‫אבל גם מסב לי הכי הרבה אושר.‬
‫הופך את הגינה שלי לשלמה יותר.‬
‫ואו! מי זאת הבחורה הזה?‬
- ‫- את אוהבת? - לא, אני מתה על זה!‬
‫את אפילו יותר יפה. אני לא יודעת איך, אבל זה המצב.‬
‫תודה. נינה, יש לי משהו לספר לך. שבי.‬
‫רגע. רכילות? אוהבת!‬
- ‫- אל תספרי לאף אחד. - תני לי לנחש! את ודאווי...‬
- ‫- נינה! - אהבתי.‬
‫אבל אני לא, אחותי.‬
‫היה לנו חיבור, ואז שום דבר. אני אראה מה קורה היום.‬
‫אני מתה על הזוג הזה!‬
- ‫- אפילו יש לכם שיר נושא! - שאין לי שום מושג מה הוא.‬
‫נינה תגלה. חכי.‬
‫זה חשוב מאוד.‬
‫קחי מסטיק, אחות.‬
‫נינה, אמרתי לך שזה לא יקרה.‬
‫אחות, אי אפשר לדעת. תמיד טוב להיות מוכנה.‬
‫היי, יסמין.‬
‫היום תורי להציע להעביר את השיעור למקום אחר. את בעניין?‬
‫תוכנית להכשרת אומנים הרשמה כאן‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫לקח לך יותר מדי זמן. היית מפספסת את המועד האחרון.‬
‫אתה מאמין שאימא שלי אמרה אותו דבר‬
‫כשהיא רשמה אותי למנהל עסקים?‬
‫אבל עכשיו אני באמת מאושרת.‬
‫נרשמתי!‬
‫עכשיו אני צריכה למלא את כל זה, להכין את הפרזנטציה לוועדה...‬
- ‫- ולסיים את הלימודים, נכון? - תחשבי איך זה ללמוד במקום כזה.‬
‫הייתי כאן כמה פעמים, אבל...‬
‫עכשיו אני מרגישה שזה אמיתי. זה נהיה מוחשי.‬
‫אנשים תמיד גרמו לי לחשוב שאומנות היא בשביל אחרים.‬
‫לעשירים, לנבחרים.‬
‫במובן מסוים, העובדה שנכשלתי במתמטיקה והביקור כאן היום‬
‫גרמו לי להבין מה אני רוצה בחיים.‬
- ‫- אתגר אחד מוביל לשני. - אני כבר לחוצה.‬
‫אז...‬
‫עכשיו תגידי ביי, מתמטיקה,‬
‫ביי, דאווי, ביי, מנהל עסקים.‬
‫היי, אומנות!‬
‫תראי, מתמטיקה, אני לא ממש מכירה אותך, אבל אני מעריכה אותך מאוד.‬
‫הודות לחבר.‬
‫שנלמד קצת?‬
‫בסדר.‬
‫אז איקס וואי הם השוקיים של המשולש ישר הזווית.‬
- ‫- כן! עוד אחד, קדימה. - בסדר.‬
‫זה...‬
‫איקס שווה שלוש?‬
‫לא...‬
‫יסמין, תירגעי.‬
‫את משתפרת בכל יום.‬
‫אם לא אענה נכון על כל השאלות, אני איכשל בשנה האחרונה.‬
‫ועכשיו, יותר מתמיד, אני צריכה לעבור.‬
‫אני יודע, אבל בשביל זה, את צריכה קצת יותר סבלנות.‬
‫קל לך להגיד.‬
‫לא נכון. אני הבחור הכי חסר סבלנות בעולם.‬
‫אתה חסר סבלנות לגבי משהו?‬
‫כן.‬
‫כמו מה?‬
‫לפתור את האתגר הזה ממעבדת פריזמה, למשל.‬
‫ומה עוד?‬
‫מינה!‬
‫אחות!‬
- ‫- יש לי משהו לספר לך. - גם לי!‬
‫אני... את קודם!‬
‫הוויזה שלי לארצות הברית אושרה!‬
‫הגשתי מועמדות לתוכנית להכשרת אומנים באופן רשמי!‬
‫מדהים! מושלם! ברור שתתקבלי.‬
‫חכי! אני רוצה את זה ממש.‬
‫אבל אני עדיין צריכה להציג בפני הוועדה. זה תחרותי מאוד!‬
‫הינה הן.‬
‫מה קרה?‬
‫הלוחמת הקטנה שלי!‬
- ‫- בואי נלך! - בואי נלך.‬
- ‫- אני שמחה כל כך. - גם אני.‬
‫תראי...‬
‫אני כאן בשבילך, בסדר?‬
‫את צריכה מודלית? אני כאן.‬
‫את יכולה להשתמש בי ולהתעלל בי. כולי שלך!‬
‫שלום.‬
‫שלום! משלוח מפרחי יסמין.‬
- ‫- תודה. - אין בעד מה!‬
‫סיפרת לרשויות?‬
‫לא, עדיין לא. תרדי ממני.‬
‫קדימה, אני אתמוך בך נפשית.‬
‫מה קורה כאן?‬
‫אבל אתה חייב לתקן את זה, כדי שנוכל לצבוע ולפתוח את החנות.‬
‫אני מפסידה כסף!‬
‫היי, אימא, יש לך דקה?‬
‫האמת, אין לי, אבל דברי.‬
- ‫- את מכירה את המוזיאון לאומנות בברומדיניו? - כן.‬
‫יש להם תוכנית כזאת להכשרת אומנים...‬
‫הכשרת אומנים... זאת אוניברסיטה?‬
‫בחור צעיר, תסתכל על הפרויקט להתקנת המזגן, בסדר?‬
‫פשוט... אימא, תני להסביר לך משהו.‬
‫זאת לא אוניברסיטה, אבל זה קורס נחשב מאוד.‬
‫את יודעת איך זה, נכון? כולם שם מסודרים לכל החיים.‬
‫יורשים, משפחות עשירות... לרובם אפילו אין כישרון.‬
‫לא את, אהובה. לך יש הזדמנות ללמוד באוניברסיטה.‬
- ‫- לי ולאביך לא הייתה הזדמנות כזאת. - אבל מה אם זה הייעוד שלי?‬
‫ייעוד שיביא לחורבן, כוונתך.‬
‫לא למדת כלום מסבתא.‬
‫אל תדברי עליה ככה.‬
‫מינה אומרת שהיא תעבוד קשה מאוד...‬
‫בנות, אחת למיליון תצליח כאומנית,‬
‫השאר ירעבו.‬
‫או שמישהו יתמוך בהן, יהיו ממורמרות כל החיים.‬
‫אנשים שמוכרים חרוזים ברחוב הם כולם אומנים.‬
‫ואנשים אומרים, "אומנות היא חופש".‬
‫אין חופש בלי משכורת!‬
‫אז יסמין תלמד מנהל עסקים, נגמרה השיחה.‬
- ‫- נכון, נינה? - ברור!‬
‫אז תסלחו לי, כסף לא צומח על העצים.‬
‫כלומר, שלנו כן.‬
‫תודה על התמיכה. עזרת המון.‬
‫אחות...‬
‫היא משכנעת מאוד.‬
‫היא ממש נכנסת לנו לראש.‬
‫עכשיו אני מבינה למה את לא רוצה להגיד לה שאת רוצה למכור חרוזים.‬
‫עדיף לצחוק מאשר לבכות, נכון?‬
‫בוא ניפטר מזאת. זה יותר מדי לדעתי.‬
‫וזאת שבהתחלה, אני אבקש ממך להעביר אותה לסוף.‬
‫וזאת תהיה שאלת האתגר שלנו.‬
- ‫- היא לא תהיה קשה מדי? - אתה מכיר את הפתגם. יגעת ומצאת...‬
- ‫- תאמין? - לך ללמוד מדעי הרוח.‬
‫מספר השאלות הכולל הוא טוב.‬
‫בנוי טוב. מספר נכון של שאלות.‬
‫זאת עם הספרה שתיים, שאלת האתגר עוברת לכאן.‬
‫היי! כדור הארץ ליסמין.‬
- ‫- כן. - לא היה לך משהו לספר לי?‬
- ‫- אין מצב! - נינה, אסור לך לספר לאף אחד!‬
- ‫- בוקר טוב, חבר'ה! - בוקר טוב!‬
‫זה...‬
- ‫- דאגלס. - דאווי!‬
‫שקט!‬
‫בכל מקרה, תלמיד שלי.‬
‫הוא מכין את השאלות שלכם למבחן. אם למישהו יש בעיה, דברו איתו.‬
‫תודה. נתראה בקרוב.‬
‫בואו נחזור לשאלה מאתמול.‬
‫אם "אן" מייצג את מספר תתי הקבוצות הלא-ריקות‬
‫מקבוצת המכפלות של חמש הקטנות מ-40,‬
‫מהו הערך של "אן"?‬
‫מאה עשרים וחמש.‬
‫לא.‬
‫מאה עשרים ושבע?‬
‫נכון. 127.‬
‫בסדר גמור. זהו זה.‬
‫בואו נפתח את הספרים שלנו בעמוד...‬
‫מאה שמונים ושתיים.‬
‫מה קורה?‬
- ‫- אנחנו צריכים לדבר. - אני מבינה שאלה לא חדשות טובות. ספר לי.‬
‫יסמין, את מוצאת חן בעיניי.‬
‫את מוצאת חן בעיניי מאוד.‬
‫אבל הכול מסובך מאוד.‬
‫יש חוקים, יש את מעבדת פריזמה ומר קארווליו.‬
‫מאז שנפגשנו, אני בקושי מצליח להתרכז באתגר שלי.‬
- ‫- אז זו אשמתי? - לא.‬
‫זו אחריות שלי לחלוטין.‬
‫לא הייתי צריך להגיע למצב הזה, הייתי צריך לסיים את זה.‬
‫בסדר. אתה צודק.‬
‫יש לנו דברים חשובים יותר להתמקד בהם.‬
‫כדאי שנתרחק זה מזה.‬
- ‫- נכון. - אני אסתדר בעצמי.‬
‫פרחי יסמין‬
- ‫- בוקר טוב. - זה מקום חדש?‬
‫כן.‬
- ‫- מה לגבי זה? - יפהפה.‬
‫להתראות בקרוב.‬
‫בוקר טוב, מותק.‬
‫אימא שלך יצאה מוקדם לחנות, אבל היא השאירה את הפרחים האלה בשבילך.‬
‫היא אמרה שהם כדי לעורר בך השראה למבחן היום.‬
‫את תצליחי בו בגדול.‬
‫אבא.‬
‫אני צריכה לספר לך משהו.‬
‫אבל אתה חייב להבטיח לי שלא תספר לאימא.‬
‫אני אספר לה. ברגע שאעבור את המבחן.‬
‫ספרי לי, מותק.‬
‫הגשתי מועמדות לתוכנית להכשרת אומנים במוזיאון לאומנויות יפות.‬
‫אלוהים. איזו מין הכשרה?‬
- ‫- הכשרת אומנים? - זה לא תואר,‬
‫אבל היא ידועה כתוכנית שעוזרת לאומנים להשתלב בתחום.‬
‫זה לא ימצא חן בעיני אימא שלך בכלל.‬
‫לפעמים אני מרגישה שהיא לא רואה אותי.‬
‫מינה, את חייבת להבין את הקשיים ששנינו עברנו.‬
‫זו זכות ללמוד באוניברסיטה.‬
‫אימא שלך סבלה בגלל סבתא שלך.‬
‫הקשיים שהיא עברה בצעירותה פגעו בה מאוד.‬
- ‫- אני יודעת. - גברת אללייה הייתה...‬
‫פסלת מוכשרת,‬
‫אבל היא לא באמת קיבלה הכרה מעולם.‬
- ‫- אבל זה לא צריך לחזור על עצמו. - אני יודע, אהובה.‬
‫אבל לא בטוח שאימא שלך תדע.‬
‫ואולי היא פשוט מפחדת מדי.‬
‫מבחן‬
‫בהצלחה!‬
‫בטוחה בעצמך, גברת?‬
‫כמה שאני יכולה להיות.‬
‫חוסר ביטחון הוא הסיבה שבגללה האנושות עומדת בפני הכחדה.‬
‫אתם רשאים להתחיל!‬
‫כששאלה נראית קלה מדי, היזהרי.‬
‫אולי זו שאלה מכשילה.‬
‫סדר הפעולות עושה את כל ההבדל.‬
‫מבחינה היררכית, חייבים להכפיל קודם.‬
‫את לא צריכה סולם‬
‫כדי למדוד גובה של עץ את יכולה להשתמש בצל.‬
‫אם לשאלה יש מידתיות ישירה בין גדלים,‬
‫השתמשי בשיטת הערך המשולש.‬
‫פתרון לוגריתם הוא פשוט. שווה איקס, ואז להשאיר הכול על אותו בסיס.‬
‫זהו זה! נגמר הזמן! בואו נמסור את המבחנים.‬
‫היי, נגמר הזמן. זהו זה.‬
‫סליחה.‬
‫המבחן שלך?‬
‫נו?‬
‫היי, אני חושב עלייך הרבה... על המבחן.‬
‫רציתי לדעת איך הלך. תעדכני אותי, בסדר?‬
‫התשובה לשאלה שמונה היא אן שווה 200.‬
‫התשובה לשאלה האמריקאית היא...‬
‫היא ב'.‬
‫ב'!‬
‫התשובה לשאלת האתגר היא שמונה.‬
- ‫- היא תשע. - לא.‬
‫אני בטוחה שהיא תשע.‬
‫אין מצב.‬
‫יסמין תקבל 100 במתמטיקה!‬
‫מאה.‬
‫אני שמחה כל כך.‬
‫סוף סוף תיפתחי בפני גברת אינגריד?‬
‫כן. אבל קודם, אני חייבת לחלוק את הניצחון הזה עם מישהו אחר.‬
‫ז'יובאנה?‬
‫את יודעת אם יסמין יוצאת עם מישהו?‬
‫אחותי, אני לא יודעת, אבל אני מתה על הסטייל שלה, ברצינות!‬
‫השיער שלה, הבגדים שלה... מדהים, נכון?‬
‫נכון?‬
- ‫- נו? - אני חושבת שעניתי נכון על הכול.‬
- ‫- אפילו על שאלת האתגר? - תשע?‬
- ‫- עשית אותה קשה, נכון? - פחדתי שתטעי בה.‬
‫תודה על הכול.‬
‫אני מודה שהתעצבנתי מאוד כשראיתי אותה.‬
‫אני לא העניין כאן.‬
‫אם ליסמין היה מידע שלתלמידים אחרים לא היה,‬
‫זה לא יהיה הוגן, נכון? וגם לא אתי.‬
‫ויש את עניין הקשר הרומנטי.‬
‫משהו לא מסתדר.‬
‫איך מישהו ממוקד מטרה כל כך כמו...‬
- ‫- דאווי? - ...תלמיד שלי,‬
‫מסכן הכול בשביל תגובה כזאת פרימיטיבית?‬
‫אהבה היא תגובה כימית.‬
‫אהבה פועלת בדרכים מסתוריות.‬
‫ההיגיון יודע הכול, גברתי הצעירה.‬
‫אפשר לחזור למה שחשוב באמת?‬
‫אני אבדוק את העניין הזה מייד,‬
‫לפני שהוא יוצא משליטה.‬
‫תודה.‬
‫את יודעת איך זה נקרא?‬
‫שטינקרית.‬
‫ידעתי שנסיים ביחד.‬
‫אין דבר חשוב יותר מאשר לבחור סגנון בשביל זה.‬
‫בואי נעלה את הרמה במסיבה.‬
‫יש לי הפתעה בשבילך.‬
‫מה זה?‬
- ‫- אחות, לא היית צריכה. - דווקא כן.‬
‫דווקא כן.‬
‫אחותי...‬
‫העולם כפי שאנחנו מכירות אותו מגיע לקיצו.‬
‫רציתי שתשמרי פיסה ממנו ופיסה ממני איתך.‬
‫תראי.‬
‫הלו?‬
‫כן, זאת אני.‬
‫מחר?‬
‫צהריים?‬
‫כן, כמובן!‬
‫תודה!‬
‫"כן, כמובן"?‬
‫נבחרתי לריאיון!‬
- ‫- אין מצב. - יש מצב!‬
‫אחותי!‬
‫זה אדיר!‬
- ‫- אני לא יודע מה לומר. - גם אני לא.‬
‫איך יכולת לתת לעצמך ללכת שולל ככה? חשבתי שאתה חכם יותר.‬
- ‫- לא קרה כלום! - לא קרה כלום?‬
- ‫- התאהבתי, קארווליו. - "התאהבתי..."‬
‫התאהבתי, אבל הדפתי את זה.‬
‫אהבה היא בסך הכול זריקת אדרנלין שמבלבלת לנו את החושים.‬
‫היא קיבלה 100.‬
‫זאת לא הייתה המטרה?‬
‫המצאתי שיטה שתעזור לתלמידים שתקועים במתמטיקה.‬
‫בחייך. אתה באמת חושב‬
‫שהיא תעבור מאפס ל-100 בכזאת קלות?‬
‫לא הראיתי לה כלום.‬
‫בשביל אדם שרוצה להחזיק במשרת הוראה, היית תמים מאוד.‬
‫אפילו שלא הראית לה שום דבר, זה לא אומר שהיא לא ראתה משהו.‬
‫בסדר.‬
‫היא כאן. תודה.‬
‫היי, אימא.‬
- ‫- אני חייבת לספר לך משהו. - איפה היית?‬
‫זוכרת את התוכנית לאומנות שסיפרת לך עליה?‬
‫הגשתי לה מועמדות.‬
‫אומנות?‬
‫עם מה שקורה בבית הספר?‬
‫למה את מתכוונת?‬
‫אל תשקרי לי, יסמין.‬
‫בבקשה!‬
‫לשקר? אני לא משקרת. אני כנה איתך.‬
‫כל המאמץ לעבור את המבחן נתן לי יותר ביטחון ללכת בעקבות החלום שלי.‬
‫איזה מאמץ, יסמין?‬
‫באמת האמנתי שאת לומדת!‬
‫אבל היית עם המתרגל שמר קארווליו ציוות לך.‬
‫יוצאים בסתר?‬
- ‫- מציצה בדף התשובות? - מה?‬
‫חשבתי שגידלתי אותך להיות ערכית יותר, בשיא הכנות.‬
‫לא רימיתי באף מבחן, אימא.‬
‫למדתי, ונחשי מה, החכמתי!‬
‫בסדר!‬
‫יש פגישה בבית הספר מחר.‬
‫מחר? אבל הריאיון במוזיאון קורה מחר.‬
‫יסמין, תתעוררי!‬
‫אין שום מוזיאון!‬
‫את תיכשלי בשנה הזאת על הונאה אקדמית!‬
‫מרלן אמרה שיש הוכחה למה שקרה,‬
‫ויפטרו את דאווי.‬
‫אלוהים!‬
‫דאווי המסכן.‬
‫אימא, כל זה כל כך לא הוגן!‬
‫יסמין, תחזרי הנה, יסמין!‬
‫דאווי!‬
‫דאווי, אתה שם?‬
‫דאווי!‬
‫היי, גרג. דאווי שם?‬
- ‫- אני צריכה לדבר איתו. - עדיף שתלכי.‬
- ‫- אני יכולה לדבר איתו לפחות? - את לא יכולה. בסדר?‬
- ‫- את לא יודעת? - מה?‬
‫העיפו את דאווי ממשרת המתרגל בבית הספר.‬
- ‫- והוא הפסיד את המלגה שלו. - גם את המלגה?‬
‫הוא עלול לאבד את מעבדת פריזמה אם הם ירצו להחמיר.‬
‫גרג, הוא לא עשה כלום.‬
‫אני חושב שכדאי שתלכי. באמת, יסמין.‬
‫לטובת דאווי. פשוט תלכי.‬
‫דאווי!‬
‫דאווי, בבקשה! אנחנו חייבים לדבר עם מר קארווליו.‬
- ‫- נוכל לנסות להסביר. - להסביר מה?‬
‫איך תסבירי את שאלת האתגר?‬
‫זה היה גרף סינסואידי שלא הצלחת לפתור אף פעם.‬
- ‫- הצצת ברשימות שלי? - מה?‬
‫יכולת לראות את דף התשובות.‬
‫ראית אותו. תודי.‬
‫אתה מאשים אותי?‬
‫באמת?‬
‫אתה לא סומך עליי, אבל כדאי שתסמוך יותר על כישורי ההוראה שלך.‬
‫במקום לתת לחוסר הביטחון שלך לגרום לך להגיד שטויות כאלה.‬
‫מה קורה, מותק? מה את עושה?‬
‫יסמין, תפסיקי!‬
‫תפסיקי, יסמין!‬
‫הפסקתי, אימא.‬
‫הפסקתי.‬
‫אני מצטערת.‬
‫דפקתי הכול.‬
‫ניסיתי להילחם בעתיד הזה שכולם תכננו בשבילי.‬
‫ותראי לאן זה הוביל אותי.‬
‫כאילו זה היה רק כדי להוכיח את כל מה שאמרת לי.‬
‫אין טעם לחלום!‬
‫אין טעם לקוות‬
‫שדברים ישתנו! הם לא משתנים!‬
‫אל תגידי את זה, אהובה.‬
‫את צודקת! כדאי שנתרגל לזה.‬
‫כדי שלא אסיים כמו סבתא.‬
- ‫- כמוני. - אל תגידי את זה, יסמין.‬
‫בבקשה, אהובה. תראי...‬
‫אנחנו נטפל בזה, בסדר?‬
‫אנחנו נדאג לכול.‬
‫אבל אנחנו חייבים לעשות את זה ביחד, אהובה.‬
‫אל תהיי ככה, אני כאן.‬
‫כינסנו את הוועדה‬
‫והגענו למסקנה לאחר הערכה.‬
‫למרבה הצער, יסמין, האפשרות היחידה שיש לנו‬
‫היא לפסול את המבחן שלך.‬
‫אבל כבר אמרתי לך, דאווי לא הראה לי כלום!‬
‫אם היא אומרת שהיא לא רימתה, היא לא.‬
‫היא לא יכולה להיכשל במבחן. יש מועד ב'?‬
‫מועדי ב' הם רק בעקבות היעדרות, לא רמאות.‬
‫תירגעו. אנחנו עדיין מחפשים את הפתרון הטוב ביותר.‬
‫היא לא יכולה לנסות להוכיח את חפותה?‬
‫דיברנו עם המתרגל,‬
‫יש לנו כל הראיות,‬
‫ואף אחד לא ענה נכון על שאלת האתגר.‬
‫אפילו לא הילדה ההיא, החרשנית, השטינקרית.‬
‫אני לא מבינה.‬
‫אתם מעדיפים להאמין שרימיתי?‬
‫איזו מין הוכחה יש לכם?‬
‫נו באמת!‬
‫תנו לי להוכיח שלא הייתי צריכה לרמות!‬
‫מר קארווליו, שאל אותי כל דבר על התוכן.‬
‫תן לי לנסות לפתור אותו.‬
- ‫- המנהלת, זה לא עובד ככה. - תמיד הייתי תלמידה טובה.‬
‫זה לא שווה כלום?‬
‫זה נכון.‬
‫מורים,‬
‫מגיע לה להבהיר את המצב הזה בצורה הוגנת ככל האפשר.‬
‫את תיכשלי בשנה הזאת על הונאה אקדמית!‬
‫איך את מסבירה את שאלת האתגר?‬
- ‫- את מאשימה אותי? - אין יותר פריווילגיות.‬
‫זה היה גרף סינסואידי שלא הצלחת לפתור אף פעם!‬
‫זו זכות ללמוד באוניברסיטה.‬
‫מר קארווליו מכשיל שמיניסטים.‬
- ‫- ...שנה אחרונה. - אני צריך להיות מודאג לגבייך?‬
‫זו יכולה להיות שאלה מכשילה.‬
‫מתמטיקה היא מדע מדויק.‬
‫אמרת שמתמטיקה היא לא מסובכת.‬
‫עכשיו, יותר מתמיד, אני צריכה לעבור.‬
‫לאף אחד לא מגיע להיכשל בשמינית.‬
‫חוסר ביטחון הוא הסיבה שבגללה האנושות עומדת בפני הכחדה.‬
‫חשוב להבין איפה החברה רוצה למקם אותנו,‬
‫כדי שנוכל להחליט איפה ואיך אנחנו רוצים להיות.‬
‫זה נכון ביותר.‬
‫נכון ביותר!‬
‫לא הייתי צריך לפקפק באינטליגנציה שלך או ביושר המוסרי שלך.‬
‫זו הפעם הראשונה שלא הכשלתי אף שמיניסט,‬
‫אפילו שזה מעניק לי עונג אמיתי ובלתי מוסבר.‬
‫אבל הפעם, אני לא מתוסכל.‬
‫ואני רוצה שתנהגי ברוחב לב ו...‬
‫ו...‬
‫תסלחי לי.‬
‫אני יכולה לסלוח לך, אבל אתה חייב לעשות את הדבר הנכון.‬
‫אתה חייב להחזיר את דאווי לתפקיד שלו בבית הספר.‬
‫למרבה הצער, התלמיד שלי חזר לריו דה ז'ניירו ו...‬
‫גם אם הייתי רוצה, הוא לא יכול לחזור לעבוד כאן.‬
‫הבנתי.‬
‫ברכותיי, גברת צעירה!‬
- ‫- מר קארווליו, הכול בסדר? - כן.‬
‫אני רק צריך כוס מים, ולנשום נשימה עמוקה.‬
‫אני צמא.‬
‫אחות, מה לגבי הריאיון הזה במוזיאון לאומנות.‬
‫הוא היום בצהריים. אני לא אספיק.‬
‫מה פתאום. אם תרוצי, את יכולה להספיק.‬
‫בואי נזוז. אני אסיע אותך.‬
- ‫- לאן אתם נוסעים? - אני אקח אותה לריאיון.‬
‫אין טעם, אבא. הייתי צריכה להכין משהו.‬
‫אחרי כל זה, אין לי שום דבר להציג.‬
‫אין מצב!‬
‫נינה יודעת מה תציגי.‬
‫אבא, לא רצית להיות נהג מרוצים?‬
‫זו ההזדמנות שלך לנהוג מהר יותר מ-60 קמ"ש.‬
‫זה כאן, מותק?‬
‫לכי, מותק. בהצלחה. בסדר?‬
‫סליחה על האיחור! אני יסמין!‬
‫אני כל כך מצטערת,‬
- ‫- אבל כבר סיימנו. - לא, בבקשה.‬
- ‫- הבאת את החומרים שלך? - הבאתי את זה.‬
‫זו אורו פרטו כפי שהיא נראית דרך הזיכרונות שלי,‬
‫האהבה שלי... זה כל מה שמעורר בי השראה בעיר שלי.‬
‫הדברים האלה תמיד עזרו לי להחזיק מעמד ולהמשיך לחלום.‬
‫חלום שהוא לא רק שלי.‬
‫חלום שנמצא בשורשיי,‬
‫וחלום כזה שחייב להמשיך.‬
‫את מוכשרת,‬
‫אבל כבר יש לנו מספר מועמדים מוכשרים.‬
‫אנחנו מחפשים משהו שונה, את מבינה?‬
‫יש לך עוד משהו להראות לנו?‬
‫לא, לצערי.‬
‫חבל.‬
- ‫- שנלך? - כן.‬
‫אהבתי את הציורים שלך.‬
‫זה המבחן הכי יפה שראיתי אי פעם. את צריכה למסגר אותו.‬
‫חכו.‬
‫יש לי עוד דבר אחד!‬
‫איך היה?‬
‫התקבלתי, אימא.‬
‫כל הכבוד.‬
‫אימא, הדבר האחרון שרציתי היה לאכזב אותך.‬
‫תראי את זה.‬
‫הציורים שציירתי כשהייתי ילדה. שמרת אותם.‬
‫אני זאת שאכזבה אותך.‬
‫כל מה שעברתי...‬
‫הקשיים האלה הותירו חותם.‬
‫את דומה לסבתא שלך כל כך.‬
‫היא הלכה לעולמה בלי לדעת‬
‫כמה אני גאה בה...‬
‫ובך.‬
‫תהיי שמחה בבחירות שלך, מלאך שלי.‬
‫מזל טוב, מתוקה.‬
‫האושר שלך הוא האושר שלנו, טיפשונת!‬
‫אני אוהבת אתכם כל כך. כל כך.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫פרח יפה שלי.‬
- ‫- מוכנה לווילונות הקטיפה? - ולאדסון קלידים?‬
- ‫- לא. - ניסינו, נכון?‬
‫יסמין?‬
- ‫- מה את רוצה, אליסה? - אני רוצה לדבר איתה. אפשר?‬
‫אני מצטערת. באמת חשבתי שהסתכלת בדף התשובות.‬
‫אבל טעיתי.‬
‫מגיע לך להיות מצטיינת המחזור.‬
- ‫- זה תמיד הגיע לה, נכון? - היי, בנות!‬
- ‫- יסמין, השיער שלך נראה מדהים. - תודה. גם את נראית מעולה.‬
‫תודה. שנשב?‬
‫כן.‬
‫אליסה.‬
‫מאחר שזה חשוב לך כל כך, למה שלא נישא את הנאום ביחד?‬
- ‫- באמת? - באמת?‬
‫כן.‬
‫תודה, יסמין.‬
‫בתנאי אחד.‬
‫אנחנו עדיין יכולות לכלול להקה במסיבה?‬
‫אני לא מאמינה!‬
- ‫- שוב, הלהקה המטופשת הזאת. - את רוצה לשאת את הנאום שלך או לא?‬
‫אנחנו לא רוצים להיות רק אחד מבין רבים.‬
‫אלא להיות מישהו בין רבים.‬
‫לא שלא היינו מישהו קודם, אבל עכשיו זה הזמן שלנו לשנות את העולם.‬
‫דנו הרבה בסדר שבו נקרא לתלמידים.‬
- ‫- לפי הציונים שלהם, לפי סדר האלף בית... - והגענו למסקנה.‬
‫באופן אקראי!‬
‫כי מורה מסוים למתמטיקה לימד אותנו‬
‫שהחיים הם אקראיות של אירועים.‬
‫ביאה, שיש לה כל מה שצריך כדי להיות פסיכולוגית מצוינת!‬
‫מרסלו, הכדורגלן המוכשר שלנו.‬
‫פטריק, שיהיה אוקיינוגרף.‬
‫אליאנה, גאונת המחשבים שלנו.‬
‫רובנס, שילמד בבית ספר לבישול.‬
‫קרלוס, שמתלבט בין היסטוריה לאודונטולוגיה.‬
‫פליפה, הקרדיולוג העתידי.‬
‫נינה, הסטייליסטית העתידית המבריקה שלנו.‬
‫אל תשכחי אותנו כשאת בניו יורק, נינה!‬
‫לא אשכח.‬
‫ז'יובאנה, עורכת הדין המצליחה העתידית שלנו.‬
‫אליסה, המהנדסת הביו-רפואית העתידית שלנו.‬
‫יסמין, התלמידה הכי טובה בשכבה‬
‫וגם אומנית.‬
‫מהממת!‬
‫ועכשיו הגיע הזמן לנציג בית הספר.‬
‫קארווליו!‬
‫לא הכנתי נאום כי אני לא רגיל לקבל כבוד.‬
‫ואני לא מתכוון לאחל לכם הצלחה,‬
‫כי החיים הם סדרה של אירועים אקראיים,‬
‫כמו שכלנית היקרה שלנו אמרה.‬
‫יסמין.‬
‫תמיד ידעתי שזה יסמין.‬
‫תודה לכם, שכבת י"ב.‬
‫מעומק ליבי,‬
‫אני רוצה שתהיו...‬
‫מאושרים מאוד.‬
‫הרגליים שלי צועדות בדרך‬
‫יום אחד נתראה‬
‫אני יודע ששום דבר לא יהיה כמו שהיה, מחר‬
‫אילו חדשות על חבריי אקבל?‬
‫הם אדירים, את רואה?‬
‫תודה רבה לך. זאת באמת מסיבת הסיום שחלמתי עליה.‬
‫מחר או מוחרתיים‬
‫טעימה מהשמש נשארת בפיו של הלילה‬
‫אני הולכת לסדר את האיפור שלי. אני נראית כמו דוב פנדה, נכון? כבר חוזרת.‬
‫היי.‬
- ‫- חשבתי שאתה בריו. - הייתי בריו.‬
‫הלכתי לריאיון במעבדת פריזמה, יסמין. התקבלתי!‬
‫ברכותיי.‬
‫באתי לקחת את הדברים שלי. הייתי בדרך לתחנת האוטובוס, אבל...‬
‫גרג אמר שהוא הולך לכאן, ו...‬
‫הבנתי.‬
‫יסמין, אני מצטער. לא הייתי צריך לפקפק בך.‬
‫בזה אני בטוחה.‬
‫באת לכאן רק כדי להתנצל?‬
‫זה היה חשוב לי.‬
‫באתי גם כדי לברך אותך‬
- ‫- על קבלתך לתוכנית לאומנויות יפות. - ערב טוב!‬
‫מקווה שאתם נהנים מההופעה של ביצים מקושקשות עם קליפות.‬
‫ההופעה הזאת עבורנו היא כמו...‬
‫הופעה.‬
‫ואני רוצה להזמין את חברתכם לשכבה,‬
‫נינה המופלאה!‬
‫היי, כולם. אני עומדת לנגן שיר‬
‫שאני רוצה להקדיש לשני הנאהבים העקשנים האלה,‬
‫ששניהם שבורי לב.‬
- ‫- נעשה את זה, גרג? - קדימה.‬
‫אחת, שתיים, שלוש...‬
‫כשאת אומרת "אני אוהבת אותך"‬
‫אלה לא המילים שאני רוצה לשמוע ממך‬
‫זה לא שאני...‬
‫היא גילתה.‬
‫זה השיר שהתנגן בפעם הראשונה שנפגשנו.‬
‫אני רק זוכר את הצופר של הוואן של אבא שלך.‬
‫אני צוחק.‬
‫אם אני עוצם את עיניי, אני זוכר כל פרט מאותו יום.‬
‫אתה באמת חייב ללכת?‬
‫כן.‬
‫אבל יש לי דקה.‬
‫דקה היא הרבה מאוד זמן.‬
‫ואז לא תצטרכי לומר‬
‫שאת אוהבת אותי‬
‫כי אני כבר אדע‬
‫מר קארווליו! שנרקוד?‬
‫אני לא סובל את ריקוד החיזור!‬
‫אם הלב שלי ייקרע לשניים?‬
‫יותר ממילים כדי להראות שאת מרגישה‬
‫שאהבה שלך אליי אמיתית‬
‫התקבלתי למעבדת פריזמה בזכות ציור הקיר שלך.‬
‫התקבלתי לתוכנית לאומנויות בזכות המבחן שלך.‬
‫אם הייתי לוקח את המילים האלה?‬
‫אז לא יכולת להתחיל מחדש‬
‫רק עם המילים‬
‫"אני אוהבת אותך"‬
‫אתה חייב לעזוב, נכון?‬
‫כן.‬
‫יותר ממילים‬
‫אחותי...‬
‫זה נגמר.‬
‫אבל זה היה שווה.‬
‫אביב אחד מאוחר יותר‬
‫זה יפהפה, יסמין.‬
‫תודה.‬
‫העיקולים האלה הם בהשראת השבילים באורו פרטו.‬
‫שבהם המרחק הקטן ביותר בין שתי נקודות הוא אף פעם לא קו ישר.‬
‫אתה?‬
‫הרגע הגעתי לכאן מריו.‬
‫שלחו אותי ממעבדת פריזמה לעשות מחקר במכללה באורו פרטו.‬
- ‫- אורו פרטו? - כן.‬
‫מה הסיכוי?‬
‫אני צריכה לחשב?‬
‫שנה בלתי נשכחת - אביב‬
‫תרגום כתוביות: מאיה קציר‬
‫בקרת כתוביות: רינת זוהר-מנחם‬