Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Siden tidenes morgen, -
siden den første lille jenta eksisterte, -
har det fantes dukker.
Men dukkene var alltid babydukker.
Jentene som lekte med dem, kunne bare leke at de var mødre.
Og det kan jo være morsomt. En stund, i hvert fall.
Bare spør moren din.
Sånn fortsatt det inntil...
Ja, Barbie forandret alt.
Og så forandret hun alt en gang til.
Alle disse kvinnene er Barbie, -
og Barbie er alle disse kvinnene.
Først var hun kanskje bare en dame i badedrakt, -
men så ble hun så mye mer.
Hun har sine egne penger, sitt eget hus, -
sin egen bil, sin egen karriere.
Fordi Barbie kan være hva som helst, kan kvinner være hva som helst.
Og dette gjenspeiler seg i våre dagers småjenter i den virkelige verden.
Jenter kan bli kvinner -
som kan oppnå alt de bestemmer seg for.
Takket være Barbie er alle problemer med feminisme og likestilling løst.
Det mener i hvert fall Barbiene.
De bor jo tross alt i Barbie-land.
Jeg skal ikke ødelegge illusjonen deres.
Og her har vi en av de Barbiene, -
som nyter livet til det fulle hver dag.
Når jeg våkner i min rosa verden
Står jeg opp og vinker til venninnene mine
Hei, Barbie
Hei
Hun er så kul
Pyntet og fin og spiller sjakk ved poolen
Kom igjen, vi har viktige ting å gjøre
Hun og hun og jeg og du
Og rosa passer til alt
Vakker fra topp til tå
Jeg er klar til å gå, se nå, se nå
Alt er rosa, bare drikk det opp
Vi liker andre farger, men rosa kler vi aller best
Hva har du på deg? Kjole eller dress?
Uansett antrekk, kler du det så godt
Hei, Barbie, jeg liker din stil
Hvis det er et speil, vil du se et vakkert smil
Rundt og rundt og rundt og rundt og
Det er Barbien sin
Heia Barbie, heia Barbie
Det er Barbien sin
Kom igjen, vi har viktige ting å gjøre
Hun og hun og jeg og du
Og rosa passer til alt
Vakker fra topp til tå Jeg er klar til å gå, se nå, se nå
- Rosa - Nydelig rosa
Bare drikk det opp
Vi liker andre farger, men rosa kler vi aller best
R, rose
O, oppvakt
S, skjønn
A, avslappet
Når du leker med Barbie-dukker, -
- er det ingen som går dem ned trappen og ut døren, osv.
Du bare plukker dem opp og setter dem der du vil.
Du må fly, jente
Du bruker fantasien din.
Du, jeg synger ennå
Hei, Barbie.
Hei, Skipper. Og Midge.
Midge var Barbies gravide venninne.
Men glem Midge. Mattel sluttet å lage henne.
En gravid dukke er for rart.
Barbie har -
en ny fin dag foran seg.
- Hei, Barbie! - Hei!
- Hei, Barbie! - God morgen, Barbie.
God morgen!
- En ny fin dag. - God morgen!
Hei.
- Hei, jenter. - God morgen!
Snu dere mot Barbien ved siden av dere og gi henne komplimenter.
- Reporter-Barbie, spør i vei. - Hvorfor er du så fantastisk?
Ingen kommentar.
Svarte Barbie, president
Jeg mener det, ingen kommentar.
Dere er så herlige.
Nobelprisen for journalistikk går til... Barbie.
Jeg har jobbet hardt og fortjener den.
Nobelprisen for litteratur går til... Barbie.
- Du er stemmen til en hel generasjon. - Ja.
Penger er ikke ytringer, -
og foretak har ingen ytringsfrihet.
Når de sier at de utøver en rettighet, -
er det et forsøk på å gjøre demokratiet vårt til et plutokrati.
Dette misliker jeg, og jeg sier fra.
Jeg har ingen problemer med å håndtere både logikk og følelser samtidig.
Det svekker ikke kreftene mine, det øker dem.
Hei, Barbie!
Hva er det Barbie ikke kan?
Hei, Barbie!
Heia verdensrommet!
Jøss.
Ses senere
Barbie har en fin dag hver dag, -
men Ken har bare en fin dag hvis Barbie ser på ham.
Hei, Barbie!
Hei, Ken!
Hei, Barbie!
- Hei, Ken. - Hei, Ken.
- Jeg kjøpte is til oss.
Hei, Barbie.
- Hei, Barbie. - Hei, Barbie.
Hei, Barbie.
- Hei, Barbie! - Hei, Ken.
- Hei, Barbie. - Hei, Barbie.
Hei, Barbier.
- Ha det, Barbier. - Ha det, Barbie.
Hei, Barbie.
Å, hei, Allan.
Det fins bare én Allan.
Ja, jeg... Jeg skjønner ikke riktig det.
Hei, Barbie. Se på meg.
Ken!
Nei!
Å, nei!
Det må ha gjort vondt.
- Ken. -Å, hei, Barbie.
- Hei. - Hvor mye av det så du?
- Alt sammen. - La oss få deg på beina, Ken.
- Dere er så sterke. - Opp og stå.
- Går det bra? - Ja, totalt.
Stranden fikk visst taket på deg, Ken.
Jeg er skadet, ellers skulle jeg tatt deg et tak, Ken.
- Vi kan ta oss et tak sammen. - Hold isen min, Ken.
Greit, Ken, kjør i gang. La oss ta oss et tak.
De som vil ta ham et tak, må ta meg først.
- Jeg kan ta dere begge et tak. - Du kan ikke engang ta deg selv et tak.
- Hvordan skal du klare oss begge? - Hvorfor hisser du deg sånn opp?
Ingen skal ta noen et tak. Greit?
Kom, vi går.
Ok...
- Du var så flink. - Gjør det vondt ennå?
Kjør!
- Hold meg hånden, Barbie! - Det går bra.
Vær hos meg, Barbie!
Flott. Ingenting er brukket. Alt er fint.
- Surfing er mye farligere enn folk tror. - Du er veldig modig, Ken.
Takk, Barbie. Surfing er ikke engang jobben min.
- Ikke livvakt heller, noe mange tror. - Veldig mange.
Jobben min er faktisk bare... Den er bare strand.
- Riktig. - Og det har du godt tak på.
Du blir fort bra igjen. Faktisk like fort som jeg sa den setningen.
- Fantastisk. - Fint.
- Du? Kan jeg få besøke deg i kveld? - Klart det.
Jeg skal bare ha en kjempefest med Barbiene og koreografi til en ny sang.
- Stikk innom, da vel. - Kult.
- Ok. Ha det. - Ha det bra.
- Hei, Barbie. - Hei, Ken.
- Du ser flott ut, Barbie. - Takk, Ken.
-Å, hei, Ken. - Hei!
- Hei, Barbie. - Barbier!
Skjer'a, Ken?
Hei, Barbie. Se på meg.
Vedder på at du ikke kan ta en slik salto, Ken!
Hva?
- Denne festen er sykt bra, Barbie. - Takk, Barbie. Og for en perfekt kveld.
Ekstremt perfekt.
- Og du ser nydelig ut, Barbie. - Takk, Barbie, jeg føler meg også nydelig.
- Jeg òg. - Den beste dagen noensinne.
Ja, og det var det i går, og i morgen, -
og selv onsdager, og hver dag fra nå av og for alltid!
Jippi, Barbie!
Tenker dere noen gang på døden?
Jeg vet ikke hvorfor jeg sa det.
Jeg har bare dødslyst til å danse.
Oi.
Nå kan du gå.
- Jeg tenkte jeg kunne overnatte. - Hvorfor det?
- Fordi vi er kjærester. - Hva skulle vi gjøre, da?
Jeg er ikke sikker.
Men jeg vil ikke ha deg her.
- Er det Ken? - Ken er bare en veldig god venn.
Dette er mitt drømmehus. Barbies, ikke Kens, ikke sant?
- Du har rett som alltid. - Og det er jentekveld.
- Kom igjen, Barbie! - Fort! Presidenten er her.
Ja. Bare hyggelig.
- Hver kveld er jentekveld. - Ja. For alltid.
- Hver kveld. - I all evighet.
- Ha det. - Ha det.
- Jeg elsker deg også. - Jentekveld! Jentekveld!
Jeg får ikke bli med. Jeg må gå.
God natt, Barbier! Jeg tenker i hvert fall ikke på døden lenger.
Når jeg våkner i min rosa verden
Da står jeg opp og vinker til venninnene mine
- Hei, Barbie - Hei
Hvorfor så bekymret?
Er det de påtrengende tankene om døden som stresser?
Kom igjen, vi har viktige ting å... Åh!
Hun og hun og jeg og du
- Og rosa passer til alt -Å, så kaldt!
Vakker fra topp til tå
Jeg er klar til å gå, se nå, se nå
Rosa Det går helt fint
Bare drikk det opp
Vi liker andre farger, men rosa kler vi aller best
R, redsel
O, opprørthet
S, sur i magen
A, døden
Det er Barbien sin
Heia Barbie, heia Barbie
Det er Barbien sin
Oi sann, gikk det bra?
Hei, Barbie.
Det gikk bra. Alt fint!
- Bra, Barbie! - Kom igjen!
- Flotte heiarop, Ken-er. - Gi meg fem!
Hei, Barbie.
- Kom, så løper vi mot vannet. - Ok.
Føttene mine!
Å, nei.
Ja! Bra!
- Hei, Barbie. Går det bra? - Ja, jeg bare falt.
- Falt du? - Jeg er så flau.
- Barbie blir aldri flau. - Jeg har ingen forklaring på dette.
Men føttene mine... Hælene mine er på bakken.
- Jeg står ikke lenger på tå. - Får jeg se.
Flate føtter!
Kutt ut, Ken!
Beklager.
Jeg er Sterotypiske Barbie og har ingen meninger om årsakssammenhenger, -
men det har skjedd ting som kan ha en sammenheng.
Dårlig ånde, kald dusj, brent vaffel og falt ned fra taket.
- Du har en funksjonsfeil. - Hva? Nei, det... Har jeg det?
Jeg har aldri sett en sånn feil før. Det pleier å handle om håret.
Du blir nødt til å gå til Rare Barbie.
- Det har jeg aldri måttet gjøre før. - Du har aldri hatt en funksjonsfeil før.
Jeg har hørt at hun var den vakreste Barbie av alle, -
men noen lekte for røft med henne i den virkelige verden.
Og nå er hun dømt til å gjøre andre Barbier perfekte -
mens hun selv forfaller mer og mer.
Og alle kaller henne Rare Barbie, både skjult og åpent.
Men hun er så rar. Hvorfor er hun alltid i spagaten?
Jeg ville aldri brukt høye hæler hvis føttene mine var sånn.
Hallo?
Voff.
Bjeff.
Voff.
Bjeff.
Hei. Hva skjer, søta?
- Hei. - Velkommen.
Velkommen til mitt rarehus.
- Hei, hvordan går det? - Hyggelig.
Beklager hundebæsjen. Hva vil du?
Det gjelder føttene mine.
De er...
Flate.
Ja.
Det har jeg aldri sett før.
Nei vel, men kan du fikse dem?
Du er Stereotypiske Barbie, sant?
Han Ken-en din er en fin liten proteinklump.
Han er vel det.
Skulle gjerne sett hva slags nakenklump han har under de buksene.
- Uansett, hva skjedde før dette? - Ingenting.
Vi spilte bare volleyball.
- Ikke annet? - Tanker om døden.
Hva sa du?
Kanskje noen tanker om døden?
Tanker om døden!
- Er det et problem? - Jeg har hørt om dette.
Jeg trodde ikke det var mulig, men det er det altså.
- Du har åpnet en portal. - Nei, det har jeg ikke.
Noen gjorde det, og nå er det en rift i membranen -
mellom Barbie-land og den virkelige verden.
Hvis du vil bli perfekt igjen, må du fikse den, jente.
Ellers vil du fortsette å gå rart. Se på låret ditt.
- Hva er det? - Cellulitt. Kommer til å spre seg overalt.
Og så blir du trist, sentimental og komplisert.
Nei! Hva skal jeg gjøre?
Du må dra til den virkelige verden og finne den jenta som leker med deg.
- Leker med meg? - Ja da, jenta mi.
Men vanligvis er det et skille.
Det er jenta og dukken, og de to må aldri krysses.
- Men nå gjør de det? - Ja. Og jenta som leker med deg, er trist.
Og hennes menneskelighet påvirker din dukkeaktighet.
Hvorfor er hun trist?
Vi har gjort alle kvinner i den virkelige verden lykkelige og sterke.
Jeg tror du hadde noe med dette å gjøre også.
- Man må være to for å åpne en portal. - Men jeg vil at alt skal være som det var.
Uansett så er dere to i ferd med å bli uløselig sammenvevd.
Og du må hjelpe henne for å hjelpe deg selv.
- Skal jeg... - Hva blir det til?
Du kan leve som du pleier og glemme dette, -
eller du kan lære sannheten om universet.
Valget er ditt.
Det første. Høye hæler.
Nei. Vi tar det en gang til.
- Du skal liksom ønske å vite det. - Nei.
Jenta mi, du er nødt til å ville vite det, ok?
Jeg er ikke Eventyr-Barbie.
Jeg er Barbien du tenker på når noen sier: "Tenk på en Barbie".
Det er meg.
Jeg er skuffet. Du er kjip. Det er kjipt.
Jeg er klar til å glemme det nå.
Nei! Jeg ga deg bare et valg for å gi deg en følelse av kontroll.
- Så det er ingen annen mulighet? - Nei, du må fikse riften selv.
Det er Mattel som lager reglene.
- Jeg vil ikke. - Så bare få cellulitt, da.
Nei! Ok, vent.
Send meg gjennom portalen.
Det med "portal" var bare en talemåte.
Du tar en sportsbil og en racerbåt, -
et romskip og en tandemsykkel, -
en bobil og en snøscooter...
...og da er du nesten i delstaten Los Angeles, -
der du kler deg i neonfarger og rulleskøyter inn i landet California.
Ja, det er rart. Bare ikke tenk.
- Og hvordan finner jeg den jenta? - Du vil vite det.
- Ok. Og hvordan kommer jeg tilbake? - Samme vei, men omvendt.
Så jeg går forover i omvendt rekkefølge, eller...
Ikke tenk så mye.
For hvis du ikke finner henne og fikser ting, -
vil det stygge bli styggere og det rare bli rarere.
Og så vil du se ut som meg.
Beklager.
Jeg forstår. Jeg var forberedt. Uansett, jeg tror på deg.
Gå nå. Vær forsiktig. Glad i deg.
Ha det.
God tur til virkeligheten, og lykke til med å gjenopprette membranen -
som skiller vår verden fra deres, så du ikke får cellulitt!
- Du får vel ikke bli med. - Du er så lost, Ken.
Hun spurte meg rett ut. Men jeg sa: "Jeg vil helst bli her."
Er du redd?
- Nei. - Jeg tror du er redd.
Og jeg tror ikke hun vil ha deg med.
Da tror du feil, og jeg tror i motsatt retning.
-Å ja? - Ja.
Hvilken vei er det? Du vet det ikke engang.
Jeg prøver å finne grunner til ikke å dra. Jeg kommer til å savne dere så veldig.
Skulle ønske en av dere kunne bli med, men jeg må dra alene.
- Hvilken fugl tenker jeg på? - Papegøye.
Delfin. Nei, en fugl.
- Pelikan. -Æsj.
Vi vil savne deg.
Jeg er snart tilbake med perfekte føtter, og så blir alt som før.
- Du vil se alt det gode vi har gjort. - Du blir tatt imot som helt.
Alle de sterke kvinnene som kan takke Barbie for sine fantastiske liv.
Alle vil takke deg og gi deg en stor klem.
Ja, dere har rett. Nå drar jeg.
- Ok. - Ha det!
Ha det, Barbie.
Lykke til i virkeligheten.
Pass deg for cellulitt!
Jeg gikk til legen Jeg dro til fjells
Jeg så på barna Jeg drakk fra fontenene
Det fins mer enn ett svar på disse spørsmålene
Sender meg i en krokete retning
Og jo mindre jeg søker min kilde etter noe definitivt
Jo nærmere er jeg til fint
- Hva gjør du her? - Jeg blir med.
- Nei. Gå ut. - Jeg kan ikke.
Jeg gjorde et dobbelt veddemål med Ken, og jeg kan ikke virke ukul overfor Ken.
- Ken er ikke kul! - Jo, i mine øyne.
- Du kommer bare til å sinke meg. - Men tenk om det er strand?
Da vil du trenge en proff.
- Tok du med rulleskøytene? - Jeg har dem alltid med.
- Vær så snill? - Ok.
Da drar vi.
- Kan jeg sitte foran? - Nei.
Og så dro Barbie og Ken ut på eventyr -
til den virkelige verden.
Barbie.
Herlig!
Jøss. Dette er den virkelige verden.
Jeg sa at det kom til å være strand.
Hva skjer?
Gi oss et smil, da, blondie.
- Hvorfor ser de mennene på meg? - De stirrer på meg også.
Å, lekkert.
Jøss.
Jeg føler meg litt ille til mote, som om...
Jeg vet ikke hva det kalles, men jeg er -
bevisst, men det er meg selv jeg er bevisst om.
Sånn har ikke jeg det. Jeg føler meg bare beundret.
Men ikke glodd på. Uten noen voldelige undertoner.
Jeg fornemmer sterke voldelige undertoner.
Se! En byggeplass.
Vi trenger den gode, feminine energien.
Jenter! Jo-ho!
- Rister du brød også? - Sier jeg sexy, kliner du til?
- Er jeg i himmelen? Du er en engel. - Skulle gjerne vært i dine shorts.
Jeg vet ikke helt hva vittighetene deres hentyder til, -
men jeg tror de har en dobbeltbetydning, -
og jeg vil bare si at jeg ikke har en vagina.
Og han har ingen penis.
- Vi har ikke kjønnsorganer. - Greit, det.
Greit, det.
Jeg har masse kjønnsorganer.
En byggeplass ved lunsjtider er det perfekte stedet for litt kvinnekraft, -
men der var det veldig... mandig.
Alt er liksom helt omvendt her.
- Se der! Høyesterett. - De er så smarte.
Gjør det, Brian!
- Jeg elsker trikoter. - Og albuebeskyttere.
Vi trenger noen andre klær.
Du ser flott ut.
- Jeg elsker frynser. - Jeg elsker denim.
Vent litt! Dere må betale for det der.
- Hun ser bedre ut i mer klær. - Det pirrer fantasien.
Bare behold dem.
Rare Barbie sa at jeg ville vite hvordan å finne den jenta, men jeg aner det ikke.
Hva ville Smarte Barbie gjøre?
Jeg må klarne tankene. Hvem er det som leker med meg?
- Det er så gørrkjedelig når folk tenker. - Når jeg vet det, kan vi dra hjem.
- Hva skal jeg gjøre, da? - Ken!
- Gå deg en tur. - Alene? Å ja? Hvor da?
- Hvor som helst! - Den veien?
Ok.
- Ikke gå langt. - Nei vel!
Unnskyld meg.
Takk for det.
Skjer'a?
- Nå trenger vi krefter. - Menn, menn, menn.
- Du er mannen! - Nei, du er mannen!
Menn, menn, menn.
- Det går bedre enn forventet. - Bra.
Jeg er rolig. Ikke nå, Margaret.
Vi kommer til å tjene store penger.
Ja!
Det føltes...
...vondt, men godt.
- Jeg prøver bare å få det til å fungere. - Ved å kalle meg en gærning?
Jeg forstår ikke...
Du er så vakker.
Jeg vet det.
Barbie!
Ja! Jeg har det! Hva er det du har?
- Du først. - Nei, du.
- Samtidig. Hun er på skolen. - Menn styrer verden!
- Hva sa du? - Er jenta på skolen?
Jeg sa ingenting. La oss dra til skolen. Kom.
MATTELS VERDENSOMSPENNENDE HOVEDKONTOR
- Hallo. - Dette er Dan fra FBI.
- Dette er Aaron hos Mattel. - Det driter jeg i. Er du praktikant?
- To av dukkene dine har sluppet løs. - Hvordan vet du det?
Ikke vær frekk. To blonde. Barbie og Ken. På rulleskøyter i Santa Monica.
Mattel må hjelpe oss. Ikke rot til dette, Aaron!
Nei da.
Dette er ille.
- Hva da? - Det har skjedd før.
Hva da? Når?
For ti år siden dukket Skipper opp hjemme hos noen i Key West.
Ville være barnevakt. Så tok hun ungen med på surfing.
De ordnet opp i hemmelighet, men dette er alvorlig.
- Jeg går til topps. - Ingen gjør det.
- Jeg er nødt. - Du kommer kanskje aldri tilbake.
Jeg vet det.
TIL TOPPS
- Hei. - Hei, Aaron.
- Nye tegninger? - Ja. De ble litt merkelige.
De er annerledes.
Påtrengende tanker om døden-Barbie.
Helkropps-cellulitt-Barbie. Lammet av skam-Barbie.
Greit. Du, jeg må snakke med toppsjefen. Jeg er nødt. Jeg gjør det.
De sitter i en stor idédugnad. Ingen må forstyrre.
- Aaron! - Alltid styrke jenter. Alltid!
Men hva er det egentlig vi selger? Vi selger drømmer.
Og fantasi!
Og glans!
Jeg er helt tent.
Og hva tenker du på etter glans?
Kvinnefaktor.
Unnskyld?
- Hvem er du? - Aaron Dinkins.
Vi er midt i et møte.
- Jeg tror du vil høre dette. - Kan du ikke sende en e-post ILD?
-"I løpet av dagen." - Kult.
Kan jeg hviske det til deg?
Greit. Hvisk det til meg.
Nei! Nei!
- Ta stolen! - Det gikk bra.
- Går det greit? - Det går bra.
- Det er som Skipper i Key West. - Ja, men det var Skipper.
Dette er... Barbie.
Hvis det blir kjent at våre dukker kommer til Los Angeles -
i naturtro størrelse...
...vandrer rundt på jorden... Det vil være fryktelig.
Barbie i den virkelige verden? Umulig.
Dette må håndteres umiddelbart. Det er katastrofe!
- Det kan ikke understrekes nok! - Hva?
- Hva het du? - Aaron Dinkins, sir.
- Aaron Dickinson? - Dinkins.
Er Barbie-land en alternativ virkelighet, eller et sted hvor fantasien din...
Ja!
Tenk på det som en by i Sverige, Aaron Dinkins.
- Sverige. - Nettopp.
Hvor mye veier du? Samme det. Esken må på banen.
Ingen hviler før denne dukken er tilbake i esken.
- Der er Davy Crockett ungdomsskole. - En mann til hest.
Jeg får sånne merkelige følelser. Jeg blir liksom redd uten grunn.
- Hva er det? - Angst. Jeg har det samme.
- Jeg har det fantastisk. - Unger sparer fedrene.
Hun må være her et sted. Jeg må finne henne snart.
Jeg sjekker om de har noen bøker om lastebiler på biblioteket.
- Men ikke rot deg opp i noe. - Nei da!
Hva gjør du?
- Hva heter hun der? - Sasha.
- Hei, Sasha! - Nei!
Hun kan snakke til deg, men du kan aldri snakke til Sasha.
- Hun knuser deg. - Bare rolig.
Alle liker meg og syns jeg er kul og pen.
Takk skal du ha.
Hei, jenter. Sasha, hva skjer?
Hvem er du?
Jeg er bare favorittkvinnen over dem alle.
Barbie!
- Tror du virkelig at du er Barbie? - Har hun rømt fra et sinnssykehus?
Er du liksom en profesjonell bimbo?
Nei! Barbie er lege, advokat, senator og nobelprisvinner.
- Er du nobelprisvinner? - Nei, ikke jeg, men Barbie er det.
Nemlig.
Skal dere ikke takke meg og gi meg en stor klem?
For å være favorittleken deres.
- Vi sluttet med Barbie da vi var fem. - Jeg hatet dukker med hår.
- Barbie var siste utvei. - Jeg elsket Barbie.
Uansett, vi syns det var fryktelig.
Var det fryktelig? Hvorfor det?
- Kom igjen, Sasha. - Knus Barbie.
Ok, Barbie. Nå skal du høre.
Du har gitt kvinner dårlig selvbilde siden du ble oppfunnet.
Jeg tror du mener omvendt.
Du representerer alt som er negativt.
Seksualisert kapitalisme, urealistiske fysiske idealer...
Nei, nei. Du beskriver en stereotyp. Barbie er mye mer enn det.
Se på deg selv, da.
Jeg er teknisk sett Stereotypiske Barbie.
Du satte feministbevegelsen 50 år tilbake, ødela jenters følelse av egenverd -
og dreper planeten med din glorifisering av uhemmet forbruk.
Nei, jeg skal hjelpe dere og gjøre dere lykkelige og sterke.
Jeg er sterk.
Før du kom, hadde jeg ikke tenkt på Barbie på årevis, din fascist!
Greit.
Nå skjer det igjen. Jeg må...
Unnskyld meg. Det var veldig hyggelig å snakke med dere.
De hører aldri.
HVORFOR MENN STYRER
MENN OG KRIG.
PATRIARKATET. HESTER.
- Unnskyld, vet du hva klokka er? - Du respekterer meg.
Hvor mye er klokka?
Det vet jeg ikke.
Greit.
Hvorfor har Barbie aldri fortalt meg om patriarkatet -
hvor menn og hester styrer alt?
Akkurat.
Jeg skal søke lykken der.
Greit.
Jeg tar en høytstående, godt betalt jobb, takk.
Da trenger du minst en MBA. Eller doktorgrad.
- Er det ikke nok å være mann? - Nei, ikke nå for tiden.
Dere er tydeligvis ikke særlig gode til patriarkatet.
Nei! Vi...
Jo da. Vi er bare blitt gode til å skjule det.
Å.
Nei, du får ikke gjøre bare én blindtarmsoperasjon.
- Jeg er en mann. - Men ikke lege.
- Kan jeg snakke med en lege? - Du gjør det.
Henter du en kaffe? Og en kulepenn.
Og en hvit frakk og en skarp ting.
- Doktor! - Tilkall sikkerhetsvakten!
- Jeg er interessert i jobben som strand. - Vil du bli livredder?
Jeg er ikke opplært til å sitte der. Jeg kan bare stå akkurat her.
Det er ingen i fare her.
- Uansett kan jeg ikke redde dem. - Da kan jeg ikke ansette deg.
Jeg kan ikke engang gjøre strand her!
Hun syns jeg er fascist?
Jeg kontrollerer hverken jernbanen eller verdenshandelen.
Der er du. Det gikk dårlig.
Jeg må finne et sted hvor jeg kan starte patriarkatet på nytt.
Frøken Barbie?
- Bare kall meg Barbie. - Du må bli med oss.
- Hvem er dere? - Vi er Mattel.
- Mattel? - Mattel.
Takk og lov! Jeg må snakke med en fra ledelsen.
Alt er bakvendt her.
Menn ser på meg som et objekt. Jentene hater meg.
Alle tror jeg er gal, og jeg blir arrestert.
Denne veien, frue.
Og jeg har lært å gråte. Først kom det én tåre, og så en hel masse.
Skal jeg følge Barbie inn i den skumle, svarte, annonyme van-bilen?
Skulle gjerne hatt en sånn van-bil, forresten.
Du har rett. Ingen fare. Det er Mattel.
Jeg drar til Barbie-land og forteller Ken-ene hva jeg har sett.
Det blir saker!
Greit. Vi går den veien.
- Hei, Bunny Boo-Boo. - Ikke kall meg det.
Jeg fikk tidlig fri, så jeg tenkte vi kunne få oss litt softis.
Gudskjelov at de arresterte den gærningen.
Den virkelighetsfjerne dama. Hun tror hun er Barbie.
- Hva sa du? - Hun er overbevist om at hun er Barbie.
Hva skal du nå?
Mamma!
Sett deg tilbake i bilen!
Tuller du?
Mamma!
Mattel! Det var så klart dere som fikk meg hit. For det var ikke hun Sasha.
Takk for turen. Dette har vært kjempegøy.
Oi! Moderskipet!
- Barbie! - Så fint å se deg.
- Hei! - Vil du ha litt mineralvann?
Ja, takk. Takk.
Jeg er ikke vant til at det er noe i glasset.
- Vi har gledet oss til å få møte deg. - Selvfølgelig.
Hva kan gjøre for å reparere riften, få føttene mine tilbake, -
bli kvitt den ene cellulitten og ikke bli som Rare Barbie.
Akkurat det har vi snakket om.
Hvis du går med på det, vil vi gjerne -
ha deg opp i den kjempeesken.
Opp i esken og tilbake til Barbie-land. Og alt vil bli som før.
- Vi bør helst få tak i Ken først. - Ken?
Dere vet Ken. Barbie og Ken.
- Ja. Ken, ja. - Få tak i fyren.
Hjem til Barbie-land!
Jeg blir sjøsyk.
Vi er ikke bekymret for Ken overhodet.
Greit, da går jeg bare opp i esken, da.
Ok, flott!
Jeg har reist langt, så kan jeg få møte den ansvarlige kvinnen?
- Deres administrerende direktør. - Ja, det er meg.
Økonomisjefen, da. Visedirektøren? Leder for Barbie-avdelingen?
Jeg har ingen makt. Gjør det meg til kvinne?
Er det noen kvinner i ledelsen?
Hør her, jeg vet nøyaktig hvor du vil med dette, -
og jeg må si at jeg misliker det. Vårt selskap består så og si av kvinner.
Vi hadde en kvinnelig direktør på 90-tallet. Og vi hadde en annen...
...på et annet tidspunkt.
Så der har vi to.
Kvinner er selve fundamentet av denne veldig lange -
falliske bygningen. Vi har kjønnsnøytrale toaletter i hopetall.
Hver eneste av disse mennene elsker kvinner.
Jeg er sønn av en mor. Jeg er moren til en sønn.
Jeg er nevøen til en kvinnelig tante.
Noen av mine beste venner er jøder.
Det jeg prøver å si er...
Kom deg opp i esken, din fristerinne! Er det forbudt å si fristerinne?
- Jeg har ikke vært i en eske på evigheter. - Se. Det er lett.
Ja vel.
Herregud, jeg husker den lukten. Jeg får et proustiansk flashback.
Husker dere Proust Barbie? Den solgte ikke særlig godt.
Før jeg går opp i esken, -
kan jeg bare sjekke at håret er perfekt?
Greit. Kan du gjøre det litt kjapt?
- Den veien? - Ned gangen.
- Takk - Til høyre.
Hun var visst tissetrengt.
Ta den Barbien!
Ikke trykk! La meg.
Ta den Barbien, sa jeg!
Hvor er Barbie?
Jeg haler innpå.
Jeg skal ta deg!
Det er raskere å klatre over båsene.
- Det er raskere. - Sikkert.
Ta den Barbien!
Pokker ta deg, Barbie!
Barbie!
Jeg skal ta deg! Barbie!
Bare rolig. Du er trygg her.
Hva slags sted er dette?
Jeg tenker alltid best ved kjøkkenbordet.
Te?
Ja, takk.
- Så kvinner jobber altså her. - Vi gjør mer enn å jobbe her, vennen min.
Tusen takk.
Hva er det? Er det fordi jeg ikke vet hvordan man drikker te?
Nei. Du ser annerledes ut.
Det er ikke sånn jeg pleier å se ut. Jeg ser vanligvis perfekt ut.
Tja. Jeg syns du er helt riktig.
Den virkelige verden er ikke som jeg trodde.
Det er den aldri. Og er ikke det vidunderlig?
Hvem er du?
Hvor gikk hun?
Hvis du går gjennom det skapet, finner du en trapp ned til lobbyen.
Ja vel.
Takk skal du ha.
Ruth.
Takk, Ruth.
Bare hyggelig, Barbie.
Der er hun!
- Nøkkelkort! - Jeg har det ikke.
Hopp inn!
Nå! Hopp inn nå!
Kom igjen.
Å nei, nå får vi aldri tak i Barbie!
Vi trengte det ikke! Barbie!
Vi må legge en plan.
Jeg pleier å sitte foran. Jeg setter meg i den første.
Hold dere fast.
Bare ingen fra skolen ser oss med en naturtro Barbie!
Hvordan kan du være her? Du er en idé.
En god idé.
Jeg følte meg litt ensom, og så fant jeg Barbiene vi pleide å leke med.
- Har vi ikke gitt dem bort? - Jeg lekte med dem og tegnet.
Jeg trodde jeg ville bli glad.
Men jeg ble trist og rar, og da ble tegningene triste og rare.
Kanskje fordi jeg ikke kunne være som deg, gjorde jeg deg mer lik meg.
Hadde noen av de tegningene tanker om døden og cellulitt?
Ja! Påtrengende tanker om døden-Barbie.
- Herregud! - Og Cellulitt!
Jeg kom for å finne deg. Det var dine minner.
Hallo?
- Driver dere liksom med tankeoverføring? - Nei, ikke noe sånn.
- Har du telepatisk kontakt med en Barbie? - Nei!
Eller jo, kanskje litt.
Dette ønsket om at Barbie ble levende-tullet, altså!
Jeg er en kjedelig mor med en kjedelig jobb og en datter som hater meg.
Er det rart at jeg vil ha det litt gøy?
Jeg må riste av meg de dustene.
Mamma!
Jeg må altså unnskylde. Jeg trodde Barbie hadde gjort verden bedre, -
men den er og blir ødelagt!
Ja, den er ikke perfekt, men du inspirerte meg.
Jeg elsker kvinner. Jeg vil hjelpe dem.
Gi deg, alle hater kvinner. Det er det eneste alle kan enes om.
- Er det sant? - Hat er et sterkt ord.
Våkne, mamma!
Jeg er lys våken, Sasha!
Hvor har du lært å kjøre sånn?
- Det var denne fyren. - Pappa?
Ja, det var... det var pappa.
Dukk!
- Du ser så pen ut. - Ikke se på meg!
Jeg kan ikke holde dem unna stort lenger. Hvor kan vi dra?
Kan du kjøre oss til Venice Beach?
Det kan jeg.
Jeg elsker rulleskøyter. Hvor skal vi?
- Barbie-land. - Mamma!
Skal du la Barbie ta deg og tenåringsdatteren din til et fantasiland?
Ja, fordi jeg opplever aldri noe.
Ikke engang det cruiset jeg vant. Jeg fikk ikke fri, og pappa tåler ikke sol.
- Men hva med pappa? - Han klarer seg.
Bolígrafos.
Han klarer seg.
Er dere klare for moro?
Ja!
Kom igjen og føl magien.
- Hvor er vi? Hvor kom klærne fra? - Og dette kjøretøyet?
Jeg mistet disse støvlene, men fikk ikke en ny Barbie bare for å erstatte dem.
- Du kler dem veldig godt. - Takk for det.
- Hun var favoritt-Barbien min. - Du er favoritt-mennesket mitt.
- Ikke si det, men jeg fikk aldri en Ken. - Ken er bare helt overflødig.
Jeg sa ikke det.
Kvinner har alle lederstillingene og styrer pengene.
Alt det menn gjør i deres verden, gjør kvinner i vår.
Så kult.
Se, Sasha, delfiner!
Jo nærmere er jeg til fint
- Hvilken sang er det? - Vi har kvinnelig president.
Det er moro, arbeid, vennskap og kvinner 24/7.
- Kommer kjempehender og leker med dere? - Nei!
Unnskyld, har du sett en gruppe kvinner på hjul?
En blondine, en brunette og en tenåring på rulleskøyter den veien.
Å nei. Første etappe er alltid rulleskøyter.
Unnskyld meg?
De har dratt til Barbie-land. Hun har tatt med seg mennesker dit.
- Det kan få ekstremt rare konsekvenser. - Som hva da?
Ingenting vår kollektiv fantasi kunne ha drømt om.
En podkast ledet av to kloke trær.
Eller et kor med 2000 unge fedre.
Ikke engang i nærheten. Vi må til Barbie-land.
Fort, finn noen hjul! Velg en retning og løp!
Jeg kan nærmest føle at hælene mine løfter seg allerede.
Det var dette jeg skulle. Ta dere med hit.
- Det føles riktig. - Ja.
Ok, dette er...
Det er merkelig.
Øl på vei!
Det er presidenten vår med øl.
Og heiagjengen er Høyesterett.
Dette er mye bedre enn å være president.
- Det er noe som ikke stemmer i dag. - Hei, Barbie!
Å, ok. Hei, Ken.
Ta en bryggisøl. Den store karen er tørst.
Uansett... Vent til dere ser drømmehuset mitt.
Alt jeg har der vil inspirere dere. Og vi kan skifte klær igjen!
Der er Capitol.
- Rosa? - Rosa!
Og det er...
Det er drømmehusene. Der bor jeg.
Man kan se gjennom husene.
Har hver Barbie sitt eget hus?
Kult. Hvor bor Ken-ene?
Jeg vet ikke.
Først trodde jeg den virkelige verden ble styrt av menn.
I et kort øyeblikk trodde jeg den ble styrt av hester.
Men så innså jeg at hester bare er en forlengelse av menn.
Jeg hadde en sånn trehytte som jeg kjøpte for mine egne penger.
Jeg har aldri sett en sånn bil her før. Hva har skjedd?
Alt er til for å styrke og opphøye menns tilværelse.
- Utrolig. - Helt nydelig.
- Ja, ikke sant? - Barbie er her.
Ken?
Hva har du gjort? Hva er det du har på deg?
Ikke spør, bare aksepter det, bitte baby.
- Bitte baby. - Ikke kall meg baby.
Hva med mini-baby? Som dette mini-kjøleskapet?
Nei, Ken. Dette er mitt drømmehus. Det er mitt!
Nei, ikke nå lenger.
Dette er nå Kens Mojo Dojo Casa-hus.
- Du behøver ikke å si dojo og hus. - Og casa...
Jo, for det føles bra. Prøv selv.
- Mojo Dojo Casa... - Nei, ikke si det!
Mojo Doja Casa-hus.
Vær ærlig, hvor rart er det?
Disse Mojo Dojo Casa-husene blir revet av hyllene.
Ungene er ville etter dem. Ken er på T-skjorter og krus.
- Det er tattooen nr. 1. -Å nei.
Warner Brothers har startet audition for Ken-filmen, -
som allerede er en stor suksess.
Nå skjer det vi aldri trodde kunne skje.
Vi må få hun sjefsdama og datteren til å lukke portalen.
- Ellers blir våre verdener aldri de samme. - Pengene velter uansett inn.
Skam deg, direktør nummer to!
Tror du jeg har tilbrakt livet i møterom på grunn av bunnlinjen?
Nei, jeg begynte med dette på grunn av småjenters drømmer.
På den minst mulig skumle måten. Rull fortere! Tiden løper fra oss.
Jeg tar meg bare noen bryggisøl i Mojo Dojo Casa-huset mitt.
- Ken! - Du kan bli hvis du vil.
Som min kone eller min langvarige, uforpliktende avstandskjæreste.
Hva blir det til? Gir du meg en bryggisøl?
Jeg vil ikke gi deg en bryggisøl.
Det er greit.
Barbier styrer ikke alt, vi bestemmer hårsveisen selv.
Jeg bruker hatt.
Hvor er de sultne guttene? Hvem vil ha snacks?
Å, Barbie. Har du sett hva som skjer her?
- Ja, er det ikke flott? - Vil noen ha en bryggisøl?
- Hva gjør du? Du er lege. - Jeg trives som hjelpsom pynt.
Allan hjelper meg med å gi alle Ken-ene fotmassasje.
- Nei, jeg liker ikke det. - Vi elsker det.
Jeg er så tidlig-dritings.
Samme her.
Det er deilig å slippe å ta avgjørelser. Det er som en spadag for hjernen min.
Hva feiler det dem?
Vi forklarte dem om logikkens perfekte, sømløse panser som patriarkatet er.
Det er som med urbefolkningen og kopper. De hadde null immunforsvar.
Ja. Spenn deg fast, snuppa.
For Barbie-land er nå Ken-land.
Og det blir helt som i Century City i LA, -
for der har de virkelig skjønt det.
Med én gang du går ut av bilen, tenker du: "Så utrolig bra dette stedet er!"
Nei! De har ikke skjønt det i Century City, fordi vi sviktet dem.
Nei, dere sviktet meg!
Der ute var jeg noen.
Når jeg gikk nedover gaten...
...respekterte folk meg for den jeg var.
En dame spurte meg til og med hva klokka var.
Aldri!
Jo.
Hvis det ikke var for formaliteter som MBAer, legeutdannelser -
og jeg vet ikke... svømmetimer, kunne jeg ha styrt den verdenen.
Men jeg trenger ikke sånt her.
Her er jeg bare en fyr. Og vet dere hva?
Det holder.
Fjernkontrollen til TV-en?
- Hvilken er det? - Den der.
Kall meg president-statsminister Ken.
La oss oppsummere Ken-enes fantastiske endringer.
Nobelprisen i hester går til...
Ken!
Og nå blir de gjort permanent ved et særskilt valg for å endre grunnloven.
Riktig. Om 48 timer vil alle Ken-ene stemme over å endre grunnloven -
- til en regjering for, med og av Ken-er!
Dere kan ikke gjøre dette. Dette er Barbie-land.
Barbiene har jobbet hardt og drømt hardt for å skape alt dette.
Dere kan ikke bare gjøre om alt på én dag.
Se på meg, både bokstavelig og billedlig talt.
Hvis du vil ha meg unnskyldt...
Dette er mitt Mojo Dojo Casa-hus.
Det er ikke Barbies Mojo Dojo Casa-hus.
Ikke sant?
Hvordan føles det?
Det er ikke morsomt, er det vel?
Det er guttekveld!
Hver kveld er guttekveld.
Barbie! Ta med deg moteklærne dine.
Ta meg deg disco-klokkebuksene dine!
Og din skøyteshow-treningsdrakt og blendende showskjørt.
De er bevaringsverdige.
Ditt pyjamas-jam i Amsterdam-sett.
- Nei! - Og dine pene palazzobukser.
- Ikke palazzobuksene! - Og kom deg ut!
Kanskje denne vil kle meg.
Kjære.
Hvorfor ønsket du meg til deres verden -
ved å bruke deres kompliserte tanker og følelser?
Barbie-land var perfekt før det.
Jeg var perfekt før det.
Jeg beklager, jeg prøvde ikke å gjøre noe.
Ikke unnskyld deg.
- Ikke skyld på mamma. - Det er søtt av deg, Sasha.
Kanskje du ønsket oss. Kanskje det er din skyld.
Nei, jeg ønsket ingenting. Jeg har aldri ønsket noen forandring.
Kjære deg, sånn er livet. Ting forandrer seg hele tiden.
Det er skremmende.
Jeg vil ikke det.
Ikke livet mitt. Nei, ellers takk.
Nei, jeg vil ikke dette.
Jeg skal bare sitte her og vente og håpe på -
at en av de mer lederorienterte Barbiene skjerper seg -
og ordner opp i dette rotet.
Jeg forstår hvordan det føles.
Det er sånn mennesker har det hele tiden.
Vær så snill. Dra hjem til din forskrudde verden og la meg være i fred i min.
- Skal du bare gi opp? - Ja.
Greit.
Jeg har nesten litt vondt av deg, men du er akkurat som jeg trodde.
Vi går, vennen. Vi bare...
- Hvordan skal vi... - Vi gjør alt i omvendt rekkefølge.
Helt utrolig. Kom, mamma. Hun fortjener deg ikke.
Jeg har aldri vært så langt nede som nå. Følelsesmessig og fysisk.
Folkens, nå kan dere kjøpe den nye Deprimerte Barbie.
Hun går i joggebukser hele tiden.
I dag brukte hun sju timer på Instagram -
med å se på forlovelsesbilder til sin bestevenninne og gomle godteri.
Og nå har hun vondt i kjeven.
Og hun skal se på "Stolthet og fordom" for sjuende gang til hun sovner.
Enhver allianse mellom våre familier må betraktes som høyst forkastelig.
Angst, panikkanfall og OCD-er selges separat.
Barbie, du må våkne.
Rart.
Nå er jeg som deg.
Stygg og uønsket.
Takk for det.
- La oss legge henne baki. - En, to...
Er ikke dette fantastisk? Vent til dere få se båten.
Båten.
Vakkert landskap.
Han kunne se tvers gjennom meg
I fire år underkastet jeg meg den overlegne
Fikk papirene og ble fri
Jeg gikk til legen Jeg dro til fjells
Jeg så på barna Jeg drakk fra fontenene
Vi presenterer nå vår nye radiostasjon -
som bare spiller Kens favorittsanger.
Skru av den sangen, for Guds skyld!
- Hvem er du? - Allan.
-Å, du er Allan. Så flott. - Jeg prøver å stikke av fra Ken-ene.
Jeg klarer ikke sitte på én skinnsofa til. Det vil knekke meg.
Så snart de finner ut hvordan de skal bygge muren sidelengs, -
kommer ingen hverken inn eller ut. Vil vi ut, må vi skynde oss.
Nei, du kan ikke dra. Alt dette skyldes at Barbie dro til den virkelige verden.
Ingen vil bry seg om Allan drar dit. Det har skjedd før.
Alle i N'SYNC... Allan. Ja, selv ham, så kom igjen!
Hei, du der.
- Hva gjør vi? - Inn i bilen og start motoren.
Heisann. Vær forberedt på alt.
Hvem er du?
Allan, Kens kompis. Alle klærne hans passer meg.
Inn i bilen!
Vil du smake?
- Du har jo ikke førerkort! - Bilen har jo ikke motor.
Kjør, da!
Vi må dra tilbake og redde Barbie-land. Vi må redde Barbie.
Du hater Barbie!
Men du har alltid trodd på henne.
Men jeg tok feil. Barbie ga opp. Ken-ene vant.
Du må prøve. Om du ikke kan gjøre det perfekt, kan du gjøre det bedre.
Nei. Jeg ødela Barbie-land med de dumme tegningene mine.
De er ikke dumme, de er fantastiske!
Liker du tegningene mine?
De er rare og mørke og sprø. Alt du later som du ikke er.
Ja, jeg er rar og mørk og sprø.
Rolig...
Ok. Vil dere ha mer Allan?
Nei!
- Vi må kjøre nå! - Hold kjeft, Allan. Vi drar tilbake.
La oss hente dukken min.
Jeg kommer meg aldri vekk.
- Hvor finner vi Barbie? - Jeg vet hvor.
Du er forfatter. Dette er din nobelpris. Husker du at du vant den?
Hun lar seg ikke deprogrammere. Jeg har prøvd alt.
Herregud, hvordan fikk jeg denne?
Jeg fortjener den ikke. Jeg vil gjerne takke Ken.
Takk, Ken.
Jeg elsker deg, Ken.
Nøtten jeg må knekke, er hvorfor hjernevaskingen ikke virket på deg.
Kontakten med den virkelige verden må ha gjort meg immun.
Du er hjernevasket eller rar og stygg. Det fins ingen mellomting.
Skjerp deg.
Gjør dere klare, unger. Om 48 timer blir Barbie-land til Ken-land.
- Barbie er opp denne trappen, gutter. - Ken-ene har funnet oss.
Nei, nei!
Ken!
Ken?
Hallo?
Mennesker. Ingen fare.
Og Allan.
Kom inn i rarehuset mitt! Jeg er Rare Barbie.
I spagat med funky frisyre og lukter muggent.
Herregud. Jeg hadde en Rare Barbie.
- Stemmer. - De blir sånn når du leker for røft.
Kult.
Det er Sukkerpappa-Ken og Magisk ørering-Ken.
Mattel sluttet å lage dem.
- Sukkerpappa? - Nei, jeg er ikke en sukkerpappa.
Dette er Sukker, og jeg er pappaen hennes.
Jeg har en magisk ørering.
De var ekte Ken-er.
Flere utgåtte Barbier. Pubertets-Skipper? Får jeg lov?
- Greit. - Se nå.
- Puppene hennes vokser. - Hvorfor det?
Og Barbie videojente.
Jeg har et TV i ryggen. Hvem drømmer om det?
Ingen.
Det er Barbie Barbie. Hun er ikke død, men har en eksistensiell krise.
Sett deg opp.
Du. Hva er i veien?
Jeg er ikke pen lenger.
Hva? Du er da så pen.
Jeg er ikke pen som Stereotypiske Barbie.
Filmskapere: Margot Robbie er i så fall feil person til rollen.
Men du er vakker.
Det er ikke bare det. Jeg er ikke smart nok til å være interessant.
Du er kjempesmart.
Jeg kan ikke utføre hjernekirurgi og har aldri fløyet et fly.
Jeg er ikke president.
Ingen i Høyesterett er meg.
Jeg er ikke god nok til noe som helst.
Det er helt umulig å være kvinne.
Du er så vakker og så smart, -
og det er fryktelig at du syns du ikke er god nok.
Vi må liksom alltid utmerke oss.
Men på en eller annen måte får vi det aldri til.
Du må være tynn, men ikke for tynn, og du må aldri si at du vil være det.
Du må si at du vil være sunn, men samtidig må du være tynn.
Du må ha penger, men du kan ikke be om penger, for det er vulgært.
Du må være sjef, men ikke slem.
Du må lede, men ikke knuse andres ideer.
Du skal elske å være mor, men ikke snakke om barna dine hele tiden.
Du må være karrierekvinne, men også alltid ta hensyn til andre.
Du må svare for menns dårlige oppførsel, som er galskap, -
men nevner du det, blir du beskyldt for å klage.
Du skal være pen for menn, men ikke friste dem for mye -
eller true andre kvinner, for du må være lojal mot dem, men likevel skille deg ut.
Og du skal alltid være takknemlig.
Men systemet er rigget, så godta det, men likevel alltid være takknemlig.
Du må aldri bli gammel, -
aldri være uhøflig, aldri skryte, aldri være egoistisk, aldri dumme seg, -
aldri feile, aldri vise frykt, aldri gå over streken.
Det er for vanskelig og selvmotsigende, og du får ingen medalje eller en takk.
Og så viser det seg til slutt at du faktisk gjør alt feil og alt er din skyld.
Jeg er bare så lei av å se på meg selv -
og hver eneste kvinne -
gjøre knute på seg selv for å bli likt.
Og hvis alt det -
også er sant for en dukke...
...som bare forestiller en kvinne...
...da vet jeg ikke lenger.
Vent... Jeg skrev faktisk en bok.
Det er som om jeg har levd i en drøm hvor jeg på en eller annen måte var med -
i Zack Snyders versjon av Justice League.
Men det du sa, rev meg ut av den.
- Er det sant? - Ja.
Du er tilbake. Hun er tilbake.
Ved å beskrive kvinners indre splittelse, fratok du patriarkatet dets makt.
Ja.
Tenk at jeg sa alt det.
- Ja, for faen, Hvite frelser-Barbie! - Nei, moren din var frelseren.
Vi må stoppe Ken-ene.
Og du må si nøyaltig det samme til de andre Barbiene. Det er nøkkelen.
Men hvordan får vi Barbiene vekk fra Ken-ene?
Vi har erfaring med sånt.
- Har du et kart over Barbie-land? - Hva tror du?
- Oi. - Jeg har bygget den.
Ok, hør nå. Det handler ikke bare om deres syn på oss, men også på seg selv.
Ken-land innehar kimen til sin egen undergang.
Først må vi få Barbiene vekk fra Ken-ene sine.
Vi kan bruke en lokke-Barbie som later som om hun er hjernevasket. Det er deg.
Distraher dem ved å virke hjelpeløs og forvirret. Da tar Ken affære.
Du må få dem til å tro at du er tilfreds med at de har makten.
Så når de føler seg helt trygge, tar du makten tilbake.
Det Porsche 356 har betydd for bilindustrien, kan ikke overvurderes.
Photoshop er så vanskelig! Hvordan bruker jeg Objektvalgverktøyet?
Du må først markere objektet. Jeg skal vise deg.
Det lille hodet mitt drukner i tekniske ord som fargemoduser, -
magnetisk lasso og bitkart. Kan du med dine sterke armer forklare...
- Hva skjer? - Allan, gå rundt!
- Men hva med Ken? Jeg elsker ham! - Kom igjen, Allan!
- Hva skal skje med Ken? - Hør på meg.
Du må være mamma, men ikke minne dem om deres. Vis din makt med et fnis.
Hva skjedde?
Jeg var president, og plutselig skar jeg opp biffen for Ken.
Velkommen tilbake, fru president.
Så rekrutterer Barbiene som ennå ikke er hjernevasket -
til å være de nye lokkeduene.
Si at du aldri har sett Gudfaren og at du vil at han forklarer den for deg.
Å, ser dere Gudfaren?
- Gudfaren. - Jeg har aldri sett den.
Virkelig? Filmen er en mektig blanding av Coppolas estetiske genialitet -
og en seier for Robert Evans og 70-tallets filmproduksjon.
Kan du starte den igjen og forklare underveis?
Du må avvise dem uten å skade deres ego.
Sier du ja, er du en tøyte, men sier du nei, er du snerpete.
- Jeg vil ikke røre en fot. - Nei.
Vær forvirret om penger.
Jeg har mine på en sparekonto.
Helt feil! Du trenger obligasjoner, CD-er...
- Ingen har CD-er lenger. - Skatt, du er så søt når du er forvirret.
Ikke musikk. CD står for "Certificate of Deposit".
Stephen Malkmus behersket snakke-syngingen til Lou Reed -
med påvirkning fra postpunk som Wire og The Fall.
- Hvorfor er jeg kledd sånn? - Du er fysiker. Vil du ha bukser?
Ja.
Velkommen tilbake.
Fy, jeg er så teit og stygg. Vil noen noensinne like meg?
Bruk knepet med solbriller, så de kan oppdage at du er pen.
- Får jeg? - Ja da, bare gjør det.
Sånn. Nå kan vi se det vakre ansiktet ditt.
Og lat som om du er dårlig i alle sportsgrener.
Sånn, nå skal jeg vise deg.
Sånn, nå skal vi vise dere.
Slik fortsetter vi til hver eneste Barbie -
er deprogrammert og klar for å gjenerobre Barbie-land.
Dere! I morgen skal Ken-ene stemme over å endre grunnloven.
Vi må komme dit først.
Det siste trinnet i planen vår er å vende Ken-ene mot hverandre.
De er trygge på dere, så nå må dere så tvil om de har nok makt over hverandre.
Hva om det ikke virker?
Hva om han ikke... liker meg lenger?
- Han liker deg. - Han var skikkelig ute av seg.
Fordi han liker deg.
Og han vet innerst inne at du ikke liker ham på samme måte.
Men jeg ønsker ikke å såre ham.
Han tok huset ditt, -
hjernevasket vennene dine og vil kontrollere regjeringen.
- Det er sant. - Så sant.
- Fy søren. - Ja.
Jeg føler meg som kvinne allerede.
Velkommen.
Er det sånn det føles?
- Tiden er inne. - Jeg er klar.
Takk.
Da setter jeg i gang.
Hei.
Hei. Du tok meg i å lese.
- Jeg har tenkt på en sak. Ken-land... - Kendom.
Kendom-land. Landet til menn og de frie.
- Dette stedet er... - Kendom-land.
...fantastisk.
Og Ken-ene er mye bedre til å styre enn Barbiene var.
Vi bare tok patriarkatet og lagde et patriarkat.
Nettopp. Jeg tenkte bare -
at jeg er klar for å være din langvarige, -
uforpliktende avstandskjæreste, hvis du fortsatt vil ha meg.
- Bare vent litt. - Greit.
Storartet!
Jeg blir nødt til å tenke over det.
Vær så snill?
Ok. Kom inn. Jeg skal spille gitar.
Å ja!
Vet ikke om jeg noen gang var god nok
Jeg er litt rusten, og jeg tror hodet mitt skal sprenges
4 TIMER SENERE...
Jeg vet ikke om jeg noensinne har vært elsket
Av en kjærlig hånd
Og jeg føler at noe må skje
Og jeg er litt sinna
Dette er ikke over, nei, ikke her, nei
Ikke når jeg fortsatt trenger deg
Du eier meg ikke
Vi kan forandre oss
Ja, kanskje vi får det bra
Jeg vil dytte deg rundt
Ja, det skal jeg
Jeg vil dytte deg ned
Ja, det skal jeg
Dette er siste trinn i planen vår.
Oppfyll drømmen deres.
Og når de er i den syvende himmel og tror at du faktisk liker den sangen...
...så tar du alt fra dem.
Hvem skriver du til?
- Ingen. - Få se.
Ken!
Unnskyld. Vent litt.
For en nydelig sang du spiller. Har du skrevet den selv?
Ja. Vil du se på meg spille mens jeg stirrer brydd inn i øynene dine?
Veldig gjerne.
Vent litt.
Jeg vil dytte deg rundt
Snart tilbake.
Det skal jeg
Utnytt egoet deres og deres smålige sjalusi -
og sett dem opp mot hverandre.
Vent litt.
Unnskyld meg.
Mens de slåss, tar vi tilbake Barbie-land.
Betyr ikke tittelen "langvarige, uforpliktende avstandskjæreste" noe?
- Hva gjør vi? - Vi tar hver eneste en av dem et tak.
Nei. Vi går til krig.
- Mot Barbiene? - Mot Ken-ene.
- Vi er Ken-ene. - De andre.
- Så kall dem noe annet. - Nei, vi vet hvem vi mener.
Hvis du sier: "Ken klokka fire", hvordan vet jeg hvilken du mener?
Fordi vi angriper klokka ti og utnytter morgenbølgene.
Ikke så tidlig, vi vil sove lenge.
- Men hva skal vi slåss med? - Tennisracketer og volleyballer.
- Og klaskekamper. - Og strandkamper.
- Bra. - Ja da.
Det er det samme hva jeg gjør
Jeg er alltid nummer to
Ingen vet hvor hardt jeg har prøvd
Jeg har følelser som jeg ikke kan forklare
Det driver meg til vanvidd
Har alltid oppført meg pent
Men jeg sover alene i natt
For jeg er jo bare Ken
I andres øyne er jeg perfekt
Er jeg skapt for et liv
I ubetydelig blondhet
Jeg er bare Ken
Der jeg ser kjærlighet, ser hun en venn
Hva skal det til før hun ser mannen bak den solbrune hud
Og slåss for meg
Vi ses på stranden i Malibu!
Angrip!
Du kan Ken, du kan Ken
Og nå ødelegger de hverandre.
Jeg syns vi bør gjeninnføre grunnloven vår.
- Ja. - God idé.
Dette er rene vepsebolet.
Pass flanken!
- Jeg ble skutt. - Umulig.
- Har de ekte våpen her? - Nei.
Jeg vil vite hvordan det er å elske
Å være den ekte vare
Er det galt?
Er jeg ikke sexy når jeg har følelser?
Har mitt øyeblikk endelig kommet, eller drømmer jeg?
Jeg er ingen drømmer
Ken
Kan du føle Ken-ergi?
Ken
Vi er, du er, vi er
Jeg er bare Ken
I andres øyne er jeg perfekt
Er jeg skapt for et liv
I ubetydelig blondhet
Jeg er bare Ken
Der jeg ser kjærlighet, ser hun en venn
Hva skal det til før hun
Ser mannen bak den solbrune hud
Og slåss for meg
Jeg er bare Ken
Og det er nok
Og jeg er flink til å gjøre ting
Så, hei, se på meg
Ja, jeg er bare Ken
Jeg heter Ken
Det gjør jeg òg
Legg din mandige hånd i min
Hei, verden, se på meg
Ja, jeg er bare Ken
- Baby, jeg er... - Ingen annen
- ...bare Ken - Jeg er bare Ken
- Ken! - Ja?
Skulle vi ikke stemme i dag? Om å endre grunnloven.
- Det var i dag, ja. - Ja.
Ok, jenter, nå skjer det.
Alle som er for å la Barbie-land være Barbie-land, sier "ja".
Ja!
Jeg er så glad.
Heia Barbie! Heia Barbie!
Har ikke disse Mojo Dojo Casa-husene blitt enda mer drømmeaktige?
De er jo drømmehus, din dritt...
Ja, vi har gjeninnført Barbie-lands grunnlov.
Og gjenopprettet alle Barbienes hjerner og selvstendighet.
Og vi har desinfisert husene grundig.
Hva gjør vi?
Ken-er!
Hvem skal vi angripe?
Ing...
Ikke se på meg!
- Gråter han? - Bare gi oss et øyeblikk.
Ken.
Går det bra?
Ja. Absolutt.
Det er lov å gråte. Jeg gråt også. Det er faktisk utrolig.
Jeg er en frigjort mann og vet at det ikke er svakt å gråte.
Kan du sette deg opp litt?
Det...
Det var hardt å styre ting.
Jeg likte det ikke.
Jeg skjønner.
Og de minikjøleskapene er så små.
Du får bare plass til en sekspakning, og fryserne er nesten ubrukelige.
Da jeg fant ut at patriarkatet ikke handlet om hester, mistet jeg interessen.
Det går bra.
Jeg har alltid trodd at dette skulle bli vårt hus.
Ken.
Jeg skylder deg en unnskyldning. Jeg beklager at jeg tok deg for gitt.
Ikke hver kveld måtte være jentekveld.
Takk for at du sier det.
Tusen takk.
Jeg mente ikke å antyde...
Jeg vet ikke hvem jeg er uten deg.
Du er Ken.
Men det er "Barbie og Ken".
Det finnes ikke bare "Ken".
Det var derfor jeg ble skapt.
Jeg eksisterer bare i varmen fra ditt blikk.
Uten den er jeg bare enda en blond fyr som ikke kan slå salto.
Kanskje det er på tide å finne ut hvem Ken er.
Greit. Jeg tror jeg skjønner det nå.
Nei, nei! Dette er ikke svaret.
- Jeg føler meg så dum. - Nei da.
Jeg ser så dum ut.
Jeg ser så dum ut!
- Nei! - Du ser råkul ut.
Ok. Ken, du må finne ut hvem du er uten meg.
- Hvorfor det? - Du er ikke kjæresten din.
Du er ikke huset ditt eller minken din.
- Strand? - Nei. Ikke engang strand.
Kanskje alle de tingene du trodde gjorde deg til deg, -
ikke... egentlig... er deg.
Kanskje det er Barbie og...
...det er Ken.
Ken... er...
...meg?
Ja.
Ken... er meg!
Og jeg er Barbie.
Ken...
...er meg!
Ken er meg!
Jeg blåser i om jeg er Ken, jeg savner bare vennen min Barbie!
- Barbie! - Her er jeg.
Ken!
Jeg vil at du skal ha den.
Å, så fint.
Vi sloss bare fordi vi ikke visste hvem vi var.
Ken er... meg!
Ken har rett. Det er veldig tøft å være leder.
- Ikke sant? - Det er sjefen min.
Midge, du godeste. Jeg trodde vi hadde avviklet henne.
Jeg har så mange ganger hatt lyst til å reise meg opp under et møte og si:
"Kan vi ikke bare kile hverandre?"
La oss ha en firmatur hvor vi kiler hverandre.
Kil meg, da.
Jeg elsker å bli kilt.
Nei, ikke klem meg.
Men takket være Barbiene -
kan jeg nå kvitte meg med den tunge eksistensielle byrden -
samtidig som jeg beholder den høyst reelle tittelen CEO.
Og vi kan gjenopprette Barbie-land til nøyaktig slik det var.
- Herr Mattel, jeg... - Bare kall meg mor.
Ellers takk.
Jeg syns ikke at ting skal gå tilbake til slik de var.
Ingen Barbie eller Ken bør leve i skyggen.
Eller Allan.
- Du. - Jeg?
- Ja. - Hei.
Jeg vil bare si unnskyld for at vi kalte deg Rare Barbie i det skjulte og åpent.
Det er greit. Det passer til meg.
- Vil du ha en jobb i regjeringen min? - Kan jeg få renovasjonsavdelingen?
- Selvfølgelig. - Tusen takk, da.
Fru president.
Kan Ken-ene få én høyesterettsdommer?
Dessverre. Men kanskje en stilling i en lavere rettsinstans?
Ja takk! Bare vi kan bruke kapper.
Ken-ene må jo begynne ett sted.
Og en dag vil de ha like stor makt og innflytelse i Barbie-land -
som kvinner har i den virkelige verden.
- Nei, jeg vil ikke. - Ta deg sammen og si det.
- Jeg har en idé. - Fortell meg om din hemmelige drøm, barn.
Ok, hva med Ordinære Barbie?
Hun skiller seg ikke ut, er ikke president for noe, -
eller kanskje. Kanskje hun er mor, eller ikke.
Og det er greit å bare ville være mor -
eller president, eller mor og president, eller ingen av delene.
Hun har bare en elegant topp, -
og vil bare komme seg gjennom dagen og føle seg vel.
Det er en fryktelig dårlig idé.
Det vil vi tjene penger på.
Ordinære Barbie... Elsker det! Fantastisk.
Ok, flott.
- Flott. - Kult.
Ja. Da er vel det avgjort?
La oss nå få lukket portalen mellom våre to verdener.
Men hva med Barbie?
- Hva mener du? - Ja, hva med Barbie?
Hva er hennes slutt? Hva får hun?
Det er enkelt. Hun er forelsket i Ken.
Det er ikke slutten hennes.
- Jeg er ikke forelsket i Ken. - Hva vil du ha, da?
Jeg vet ikke.
Jeg vet ikke helt hvor jeg hører hjemme lenger.
Jeg tror ikke jeg har en slutt.
Nettopp. Jeg skapte deg slik at du ikke skulle ha en slutt.
Det er deg.
Du er Ruth fra Mattel.
Kjære, jeg er Mattel.
Før skattevesenet tok meg, med det er en annen film.
Så du er...
Ruth Handler. Hun som oppfant Barbie.
Hva?
Så kult.
Gjenferdet hennes har kontor i 17. etasje.
Hva?
Ærlig talt, tror dere damen som oppfant Barbie ser ut som Barbie?
Jeg er en kortvokst bestemor -
med dobbel brystektomi og anklaget for skattesvindel.
Ingen ser ut som Barbie.
Unntatt Barbie, da, selvfølgelig.
Jeg føler meg ikke som Barbie lenger.
La oss gå en tur.
Tusen takk.
JEG ER KENNOK.
Takk, Barbie.
Tusen takk.
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre nå.
Jeg har alltid vært Stereotypiske Barbie, -
og jeg tror ikke jeg er god til særlig mye annet.
- Du reddet Barbie-land fra patriarkatet. - Det var i høy grad felles innsats.
Og du hjalp mor og datter til å finne sammen igjen.
De hjalp egentlig hverandre.
Kanskje du er Selvutslettende Barbie?
Kanskje jeg ikke er Barbie lenger.
Du er klar over at mennesker bare har én slutt?
Ideer lever evig, men ikke mennesker.
- Du vet det, ikke sant? - Ja.
Å være menneske kan være ganske ubehagelig.
Jeg vet det.
Mennesker finner opp ting, som patriarkatet og Barbie, -
bare for å takle hvor ubehagelig det er.
Jeg forstår det.
Og så dør du.
Ja.
Akkurat.
Jeg vil være en del av menneskene som skaper mening.
Ikke det som er skapt.
Jeg vil være den som fantaserer. Jeg vil ikke være ideen. Gir det mening?
Jeg har alltid visst at Barbie ville overraske meg, men jeg ventet ikke dette.
Gir du meg lov til å bli menneske?
Du trenger ikke min tillatelse.
Men du er skaperen. Du... Bestemmer du ikke over meg?
Jeg kan ikke bestemme over deg mer enn jeg kan over min egen datter.
Jeg har oppkalt deg etter henne. Barbara.
Jeg har alltid trodd på deg, som jeg har trodd på henne.
Vi mødre står stille slik at døtrene våre -
kan se seg tilbake og se hvor langt de har kommet.
Så det å være menneske er ikke noe jeg trenger -
å be om eller ønske meg? Jeg kan bare...
Er det noe jeg bare oppdager at jeg er?
Jeg kan ikke la deg ta dette spranget uten at du vet hva det innebærer.
Ta hendene mine.
Lukk øynene.
Og kjenn.
Ja.
Så Barbie la bak seg pastell- og plastfargene i Barbie-land -
til fordel for pastell- og plastfargene i Los Angeles.
Ok. Takk for at dere kjørte meg.
- Du klarer dette. - Jeg er stolt av deg.
Estoy muy orguoso de ti.
Orgulloso.
Orgulloso... Orgulloso de ti.
Ok. Nesten riktig.
Dere er supre. Tusen takk.
Ok. Da går jeg inn.
Sí se puede.
- Det er politisk. - En appropriasjon, pappa.
- Vi er her når du er ferdig. - Du klarer dette!
- Ok. - Vi er glad i deg!
Hei.
Navn?
Handler, komma, Barbara.
Og hva er du her for i dag, Barbara?
Jeg skal til gynekologen min.
Tekst: Trine Borg