Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Papirer, tak.
Videre.
- Goddag. - Papirer, tak.
Selvfølgelig.
Her.
- Videre. - Tak.
Deres skole er ikke den eneste.
Alle skoler og højskoler skal tage imod tyske flygtninge.
I alt 200. De kommer i morgen.
200? Vi har ikke plads til så mange.
Det må De løse. Tak.
Vores elever har kun otte ugers undervisning tilbage.
- Så må De sende dem hjem. - Skolen har brug for elevpengene.
Derfor må jeg høfligt spørge, om De kan finde en anden løsning.
Jeg kom ikke for at diskutere.
Jeg skal vel ikke minde Dem om, at Danmark er besat af Tyskland?
Eleverne er Deres problem.
- På tysk, tak. - Undskyld.
Klokken syv i morgen tidlig står skolen til vores rådighed.
Vi har en stor gymnastiksal. Med badefaciliteter.
Meget bedre end de gamle værelser. Deres landsmænd kan bo der.
Anbring dem, hvor De vil. Så længe de får tag over hovedet.
Helt ned for enden! Åbn dørene!
Alle stiger ud! Saml jer på perronen.
Undskyld mig.
- Vi har ikke plads til så mange. - Lauritz Hansen skal underskrive.
Jeg er Lauritz Hansen.
- 523 mennesker? - Ja.
Hvilket? Er der problemer?
- Er der problemer? - Nej.
Skriv venligst under.
Hør efter! Saml jeres ting, og gå i den retning. March!
Tættere sammen. Ingen afstand.
Hallo. Lad venligst være med det. Gryden tilhører skolen.
Giv mig den gryde tilbage.
- De får den tilbage senere. - Den er ikke til låns.
Vil De have, vi sulter?
- Soldat, hun tog min gryde. - Giv hende den straks tilbage!
Videre!
- Vi har brug for flere tæpper. - Tal med værnemagten.
Vi stiller kun gymnastiksalen til rådighed.
Undskyld, jeg forstyrrer, men min søn er meget syg.
- Tal med de tyske soldater. - Der er ingen.
De er rejst. Ingen soldater er blevet her.
- Det kan ikke passe. - Ikke en eneste.
Der er heller ikke kommet mad.
Værnemagten skal sørge for mad og medicin.
Kan De ikke ringe til en læge? Har byen her ikke en læge?
- Mit barn er meget sygt. - De må gå tilbage til salen.
- Nej. - Har du?
Fem høns er ikke for meget forlangt til 500 sultne mennesker.
Tag det roligt.
Slip ham.
- Gå nu. - Kom, Otto.
Det der går ikke.
Spis, så meget du kan.
- Hvad skal vi? - Tilbage til salen. Kom. Ud.
Ud!
Kom. Hurtigt.
- Er de alle sammen døde i dag? - Det går stærkt, når det får fat.
- Hvad har fået fat? - Difteri. Det spreder sig.
Her er mest afkræftede børn og gamle. Uden behandling vil mange dø.
- Vi må isolere de syge. - Hvor er jeres egne læger?
Jeg er læge, men har ingen medicin. Vi har akut brug for antitoksiner.
Kender De nogen, der kan hjælpe?
Jeg beklager. Men vi er en skole, ikke noget apotek.
Ja, det er klart.
Så skal der graves flere grave.
50, 100. Ja, hvad ved jeg?
Det er pænt af Dem at kere Dem om de tyske flygtninge.
Men med 60.000 sårede soldater fra Østfronten -
- er vores lazaretter i Danmark overfyldte.
Der må gøres noget, så de syge ikke smitter de raske.
Jeg har også et ansvar over for mine elever.
Det ville se anderledes ud, -
- hvis den danske lægeforening ikke brød lægeløftet og nægtede at hjælpe.
Hr. kommandant, jeg beskæftiger mig ikke med politik.
Jeg håber, at de tyske lazaretter kan undvære nogle læger og noget medicin.
Der er kommet over en kvart million flygtninge til Danmark.
Vær De glad for, at De ikke blev tildelt flere.
De kan gå.
Er her nogen? Doktor Christiansen?
Undskyld, doktor. Jeg venter udenfor, til De er færdig.
Øjeblik. Jeg kommer straks.
"Børnene går ud for at stå på ski..." De henter deres ski.
Hvad har du der?
Hvor har du det fra?
Hold dig fra min familie. Forstår du?
Gisela, herovre.
- Hjælp! - Hvad sker der, Gisela?
Her. Tag min jakke. Så får du varmen.
Tag den.
Kom. Skær rebet over. Derhenne. Skær det over.
Hvor er hendes to børn?
Har de set hende hænge her?
De blev båret ud i går.
Nej, ikke den lille dreng. De to andre. De to små piger.
De er døde. Alle hendes børn er døde.
Hvad mener De?
Jeg mener, at begge piger døde i går aftes.
- Hvorfor fik de ikke antitoksiner? - Det fik de.
Men De gav dem ikke nok.
Få nu ind i Deres hoved, at medicin ikke er nok.
Så længe vi sover så tæt, nytter det ikke.
De syge skal isoleres for at bremse smitten.
Godmorgen.
Stop.
Papirer, tak.
Det er godt at se, de syge har det bedre.
Ja. Tak for Deres hjælp. Uden Dem var mange flere døde.
Det der går ikke.
Heinrich, jeg har også en familie at tage mig af. Tag mærket af.
Jeg har altid været tro mod mit fædreland.
Under første verdenskrig kæmpede jeg i skyttegravene.
Jeg mistede min yngste søn i 1941. Den ældste i 1942.
Jeg har ikke set min kone, siden russerne drev os på flugt.
Jeg ved ikke engang, om hun stadig lever.
Hvis jeg tager det her af nu, har det hele været meningsløst.
Jeg håber, at det her giver mening.
- Han har ikke gjort noget. - Heinrich, gå tilbage til salen.
Han har kun hjulpet mennesker i nød.
Heinrich, gå tilbage til gymnastiksalen.
- Jeg er ikke bange for jer. - Heinrich, gå tilbage.
Hun er i gymnastiksalen. Jeg tror ikke, hun lever natten over.
En, to, tre, fire.
Fem, seks.
Danske tekster: Malene Hollnagel Scandinavian Text Service