Downloaded from YTS.MX
Dame i gospodo,
Official YIFY movies site: YTS.MX
pozdravite Berta Kreischera!
Da!
Hvala vam.
Da, hvala.
Predivni ste, gospodine.
Hvala.
Predivan sam. Hvala, gospodine.
Nikad nisam bio ovako malo debeo.
Da, znam.
Dlake oko šupka zbog debljine mi se upetljaju.
Da. Ne znam kako. To je zbilja sjajno.
Kad se tuširam, uzmem sapun i pokušam ga provući.
Transakcija ne uspijeva. To je pravi čvor, dame.
Između mojih guzova.
Obično se raspetlja, što znaju muškarci,
kao i neke Talijanke.
Staviš prst na vrh i raspetljaš ga.
Kao kad spavaš s pletenicom.
Na jednom odmoru nisam ga mogao raspetljati.
Prtljao sam pod tušem.
Paničario sam jer sam morao srati.
Bilo bi sranja da nisam nešto učinio.
Dakle, izašao sam iz tuša,
uzeo džepni nožić i otišao do žene.
Rekao sam joj: „Moram znati jesi li uz mene.”
Rekla je: „Uz tebe sam.”
Trebao sam reći da je moja žena s Juga.
Na prijavi za sklapanje braka u njezinu rodnom gradu
treće je pitanje: „Jeste li krvni srodnici?”
Pitao sam: „Što ćemo napisati?”
Gospođa je pitala: „Jeste li?”
Rekao sam: „Mislim da nismo.”
„Napišite da niste.”
„Neću. To zvuči sumnjivo.” Dakle...
Dao sam ženi džepni nožić i rekao: „Imamo problem.”
Okrenuo sam se i pokazao zahvaćeno područje.
A ona je rekla: „Zašto si to učinio?”
„Sjajno pitanje, LeeAnn.”
Bili smo na odmoru.
Žena na bazenu vikala je: „Napravite pletenice.”
Rekao sam: „Nije bilo namjerno, ludo.
Reži, đavolja brijačice. Zarastao sam.”
Rekla je: „Neću.”
Odgovorio sam: „Žao mi je, ali moraš.
Ti si jedina osoba na ovom otoku koja će mi rezati dlake oko šupka.
Ne mogu tražiti od recepcije da pošalje momka sigurne ruke.
Ili nekoga tko lijepo obrezuje živicu.”
Rekla je da neće, odložila džepni nožić
i uključila sušilo za kosu kao da je razgovor završio.
„Hoćeš se igrati? Može.”
Uzeo sam nožić. Još sam bio gol.
Sjeo sam na krevet i okrenuo se prema njoj.
Legao sam, digao noge u zrak kao beba kad joj mijenjaju pelenu
i počeo urlikati:
„Beba ima zapetljanu guzu.”
Nisam ni čuo da mi kćeri ulaze u sobu.
Čuo sam samo: „Bože, tatina vagina!”
Usrao sam se.
Posve gol, zaprijetio sam nožićem kao da se branim od kurvi.
LeeAnn nije znala što se događa.
Vidjela je strku, isključila sušilo i rekla:
„Daj nožić. Izrezat ću ti šupak.”
Kćeri su mi bile u šoku: „Kojeg vraga vas dvoje radite?”
Izjurile su, a ja sam bio u nevolji.
Žena mi je rekla: „Samo da znaš,
kćerima se ne pokazuje kurac.”
„Prigovor, Amber Heard. Nije tako bilo.
Da. Vrati se malo, sestro.”
Da.
Kao prvo, nisu vidjele samo moj kurac.
To bi bio mačji kašalj.
Vidjele su sve.
Cijelu trilogiju. Sve tri priče.
Šupak, kurac i jaja. Bliski istok!
Kao drugo, nisam im pokazao kurac. Nisam im rekao: ‘Hej, cure.
Jeste li napisale zadaću?
Dođite u garažu za 15 minuta. Nešto ću vam pokazati.’
I nisu vidjele dobar kurac. To me mučilo.
Čekajte. Saslušajte me. Ne kažem da je trebao biti tvrd,
ali...
barem donekle.
Ne mogu otići na faks uvjerene da im tata ima mali kurac.
Kad budu s tipom, reći će: „To je batina.
Jebote!
Tata ima penis, ali ovo je batina.
Možeš se razmahivati njome. Moj tata ima pristojnu verziju.”
Vidjele su kurčić.
Bespomoćno je visio.
Izgledao je kao kit koji izranja.
Ne znaš gdje počinje, ali znaš gdje završava.
Poput dječarca nad bunarom.
„Što ovdje ima?”
i ja sam vidio svog oca golog.
Često.
Jako često.
Jednom se žurio, pa smo se tuširali zajedno.
Išao sam u prvi srednje.
Uspaničen, bio sam isti Buffalo Bill
iz filma Kad jaganjci utihnu.
Vidio sam mamu golu. Ne često, ali dovoljno.
Prvu curu s kojom sam bio pitao sam: „Gdje ti je ožiljak od carskog reza?”
Moja je žena iskrena.
Cijelo je vrijeme iskrena. Nedavno smo bili na večeri.
Cure su nas pitale: „Jeste li se ikad drogirali?”
„Tko ste vi? Policija.”
Ona je odmah rekla: „Da.”
Začudo, rekla je: „Moraš biti iskren prema curama.
Probala sam marihuanu par puta.
Nije mi se svidjela.
Povraćala sam. Nikad više.
Tata je probao kokain.”
„Koji vrag?
Nisu tražile preporuke, LeeAnn.”
Nastavila je: „Hajde, reci im.
Reci im istinu.”
Rekao sam: „Probao sam kokain jednom.
Nije mi se svidio.
Povraćao sam. Nikad više.”
A ona se počela smijati.
„Tata laže. Često uzima kokain.”
„Mama vam je izgubila nevinost s 13 godina. Reci im.
Da. Ona je kurva!”
Nagnula se i rekla mi: „Imala sam gotovo 14 godina.
U mom gradu mogao si se samo jebati, tući i utrkivati.”
„Koga sam oženio? Radodajku?”
„Nisam kreposna poput tate. On je bio sa samo šestero ljudi.
Izgubio je nevinost sa 17 godina.”
„Kao prvo, bile su to žene, a ne ljudi.”
I 17 je normalna dob. Ali već su čule 13.
Gledale su me kao da misle:
„Bio si asocijalan, tata?”
Rekao sam: „13 je u ovom kontekstu sjebana brojka.
A 17 je normalno. Žao mi je što nisam zlostavljan kao vaša mama.
Nisam proveo srednju školu u kamionetu
govoreći: ‘Sljedeći!’”
Mrzim to što volim tu ženu.
Moj je prijatelj prodao tvrtku, zaradio mnogo novca,
riješio se žene i našao novu.
Staru 27 godina.
O, da. Doveo ju je k nama.
Hvalio se njome: „Ne zna ni čitati.”
Te sam noći otišao u krevet sa svojom ženom. Starim modelom.
Čarape ispod pokrivača.
Pulover i naočale. Čita časopis.
Mora polizati mrtvi i suhi prst da okrene stranicu.
Bio sam pijan.
Nagnuo sam se. Imam otvoren odnos sa svojom ženom.
Nagnuo sam se, pogledao je i rekao:
„Možda bih i ja mogao bolje.”
Pogledala me i rekla:
„Voljela bih to vidjeti.
Ne bi znao što bi s novim modelom.
Miris novog i tipka za pokretanje.”
Rekao sam: „Da. Predugo imam staru kantu.”
Jeste li ikad gotovo doveli ženu do orgazma?
Gotovo ste uspjeli...
Tad mačka skoči na krevet i kaže: „Jebemo ovu kučku?”
Kažem: „Kvragu, Gus Gus. Nosi se odavde.”
„Čekaj, pusti mene. Jedan, dva, tri.
Tako se to radi, jebote!”
Jako sam brz u seksu. Jednom se nasmijala kad sam svršio.
Rekla je: „Od ovoga ne možeš ni dobiti sidu.”
Da, ona je nasilnica.
Prokleta nasilnica. Neće mi ni popušiti.
O, ne.
Poigrava se sa mnom.
Uhvati me za kurac
i zuri u mene...
„Je li uključen?”
Znate li kako je teško na silu se smijati
da bi vam popušili,
a pritom ste komičar?
Tom je nato rekao: „To bi mi slomilo duh.
Da ti ja pušim, znaš što bih činio?”
„Molim te, reci mi.”
„Poštovao bih to što si komičar
i svaki put pričao nove šale.”
Rekao sam: „Recimo?”
Nije ni trepnuo. „Uhvatio bih te za kurac, pogledao
i rekao: ‘Ovog tjedna u novoj epizodi Čovjeka protiv hrane
čovjek puši kurac dok ne eksplodira.’”
Plakali smo od smijeha.
Mjesec dana poslije bio sam u krevetu sa ženom.
Spremala se popušiti mi.
Potpuno sam zaboravio razgovor s Tomom.
Do jednog trenutka.
Počela mi je lupkati po kurcu, a ja sam prasnuo u smijeh.
Rekla je: „Konačno si shvatio.” Rekao sam: „Što?”
„Shvatio si šalu. To je mikrofon.”
„Mislila si da nisam shvatio?”
„Ali ne smiješ se.”
Rekao sam: „Nije smiješno.”
„Ako nije, zašto se sad smiješ?”
Rekao sam: „Mislim na Toma.
On to radi bolje od tebe.”
Pretvorila je kćeri u nasilnice.
Nedavno smo gledali dokumentarac o Gandhiju.
Samo sam rekao: „Ne razumijem štrajk glađu.”
Moja kći Georgia odmjerila me i rekla: „Ne seri.”
Ne zovu me tata. Daju mi nadimke. Recimo, Grudica.
Ili Fetus. Zovu me Fetus.
Dvije godine imale su tajni nadimak za mene.
Jednom im je LeeAnn poslala poruku.
Hihotale su se. „Dobra šala, mama.”
Pitao sam što je. Rekle su: „Ne bi shvatio.”
Rekao sam: „Ja sam najduhovitiji ovdje.
Moji nastupi plaćaju ovu večeru i te zube. Da vas čujem.”
Ila je rekla: „Ne bi ti bilo smiješno.”
Otišao sam u toalet i brzo se vratio.
Bacio sam oko. Ila je spora.
Vidio sam mnoštvo svojih slika,
a grupa za poruke zvala se Mali morž.
Uznemirio sam se. Sjeo sam i upitao: „Što je Mali Morž?”
Smrzle su se. Rekle su: „Nije pitanje što je Mali Morž,
nego tko je Mali Morž.”
Pitao sam: „Tko je Mali Morž, jebemu?”
Ila je rekla: „Mislim da znaš.”
Georgia je rekla: „Smiri se, tata. Znaš, mama misli da u finoj odjeći
izgledaš kao mali morž koji želi pobjeći iz zoološkog vrta.”
LeeAnn je rekla: „Smiri se.
Ponašaš se kao mali morž.
Rekao sam: „Nije istina.”
Uto je došla konobarica.
„Dupla votka sa sokom u velikoj čaši?”
Nisam ni shvatio kad sam počeo...
Ila je utipkala u mobitel. „Mali Morž voli votku.”
Uništit ću te žene.
Kćeri su mi glupe. Jednom smo išli na kampiranje.
Cijela obitelj na kampiranju usred ničega.
U 22 h peku se sljezovi kolačići.
LeeAnn čisti pored šatora, a ja pijem rakiju.
U 22 h začuli smo pucanj.
Glasno...
Smrzli smo se. LeeAnn je s Juga.
Rekla je: „Netko ima mjesečnicu.”
Nije velika Južnjakinja, ali mrzi ovaj naglasak.
Bit će još gore tijekom emisije.
U 22 h začuli smo pucanj. Smrzli smo se.
Nitko nije progovorio deset sekundi.
A onda smo čuli još jedan pucanj.
Moja kći Ila izvukla je sljezov kolačić iz vatre,
samouvjereno nas pogledala i rekla:
„Dakle,
znamo da nije samoubojstvo.”
„Baš ti hvala, Matlock.”
Rekla je: „Dva pucnja”, a ja: „Znam brojiti, pametnice.”
Glupost tog djeteta je zarazna.
Jednom smo se vozili. Georgia je sjedila sprijeda.
Ila je bila straga.
Prošli smo pored prometnog znaka za gluho dijete.
Čuo sam kako je straga okreću kotačići.
Ila je promrmljala: „To je rasistički.”
Rekao sam: „Ne. Rasizam ne izgleda tako.”
Georgia je rekla: „Stavili su znak
kako bismo znali da ovdje moramo stišati radio.”
Rekao sam: „Koji ti je vrag?
Dovrši. Želim čuti kraj.”
Rekla je: „Ne želimo da im bude krivo što mi čujemo.”
Rekao sam: „Pa ti si gluplja od nje.
Ne, Georgia. Nisu ga zato stavili.
Stavili su ga da znaš da dijete ne čuje auto, Georgia.”
Ila se nagnula i pitala: „Jesu li gluha djeca poput oružja?
Treba li ih registrirati?”
Rekao sam: „O čemu govoriš?”
Rekla je: „Tata, kako znaju gdje postaviti te znakove?”
Sjedio sam u autu okružen budalama
i zbilja počeo razmišljati:
„Kako znaju gdje ih postaviti?”
To dijete i ja smo loši kad smo zajedno.
Glupi smo i loše kontroliramo impulse.
Išli smo slušati Georgijin zbor.
Pripreme su trajale četiri sata.
Četiri sata zbora, a LeeAnn nije bila u prostoriji.
Prodavala je kolačiće straga i čavrljala s prijateljicama.
Ila i ja morali smo sjediti u prvom redu četiri sata.
Ona je uživala, a Ila i ja smo najebali.
Dva sata nakon početka učiteljica je došla
i rekla da licitiraju stroj za snijeg onome tko ponudi najviše.
Početna cijena bila je 50 dolara. Ila se tresla poput narkomana.
Pitao sam što je. Rekla je: „Fetuse...
trebamo taj stroj.”
Rekao sam: „Dobit ćemo prokleti stroj za snijeg.”
Rekla je da želi pitati mamu. Rekao sam: „Jebeš nju. Nije ovdje.
I ja sam roditelj, Ila. Mogu donositi odluke.”
Pitala je: „Imamo li 50 dolara?” Rekao sam: „Dušo, nema tvoje mame.
Imamo novca na bacanje.
Gledaj i uči. Sve ću ih sjebati.”
Ustao sam. Učiteljica je bila prpošna.
„Nudi li netko 50 dolara?” Rekao sam: „Dušo, pusti tu siću.
Nudim 500 dolara.”
Svi su poludjeli.
Sjeo sam. Ila se tresla kao prut.
Pitao sam što je.
Rekla je: „Sve si ih sjebao, tata!”
Smijeh je zamro, ali neki tata straga još se smijao.
„Sranje. Imamo problem.”
Ila je pitala što je. „Još jedan alkoholičar želi akciju.
Noć će biti duga, dušo.”
Tip straga brzo je ustao: „550!”
Svi su ispustili uzdah.
Osim moje kćeri. Udarila me u nogu i rekla:
„Ustani i budi muško.
Reci mu 600, tata.”
Rekao sam: „Nećemo to tako odigrati.
Sad ćemo mu baciti bombu.”
Sranje.
Rekla je: „Što to znači?” rekao sam: „Ustani, reci 600,
a onda se okreni i namigni mu.”
Pretvorila se u malog morža.
Pitala je smije li. „Moraš. Inače spavaš vani.”
Svi su roditelji vidjeli kad 11-godišnjakinja u prvom redu ustaje.
Ipak, nisam znao da je nervozna.
Isto tako, nisam znao da ne zna namignuti.
Tko ne zna namignuti?
Drhteći se okrenula, pogledala tipa i rekla:
„Šesto dolara!”
Izgledala je kao da ima napadaj
pokušavajući mu namignuti.
Sjela je i upitala: „Kakva sam bila?”
Rekao sam: „Sve si ih sjebala.”
Onaj tip straga je podivljao.
Ustao je i rekao: „Djevojčice, 700 dolara.”
„Napadaš moju kćer, stari?”
Ustao sam, odmjerio ga i rekao: „800 dolara.”
Ila je ustala: „900 dolara!”
Rekao sam: „Licitiraš protiv mene, glupačo.”
Sva nasmijana, rekla je: „Baci mu bombu, tata!”
Dobili smo stroj za snijeg za 1800 dolara.
Da.
Upao sam u nevolju.
Zbilja. Moje je ponašanje bilo upitno.
Ne znam je li to zbog mene ili zato što živim u L. A.-u.
Da živim ovdje, mislim da bih bio normalan tata.
Štoviše, progresivan.
Ali u L. A.-u sam problem.
Ispričat ću vam priču,
ali poslušajte je bez predrasuda.
Samo je poslušajte i uživajte u njoj.
Dobro.
Na kraju petog razreda Ila je išla na ples.
Sva djeca iz petog razreda učila su plesati fokstrot.
Roditelji sjede i gledaju fokstrot na pozornici.
Izađu, odu na mlijeko i kolače. Do 8.30 sve je gotovo.
Došli smo u 8 h. Djeca nisu bila na pozornici.
Bila su u publici, učiteljica sa strane.
Plakala je. Roditelji su bili bijesni.
Pravo sranje.
Pozvali su roditelje van. Učiteljica im se obratila.
„Ja...
Mogu se samo ispričati.
Učinila sam nešto užasno.
Ako mi dopustite da zadržim posao, bit ću bolja.”
Pomislio sam: „Netko je jebao dijete.”
Opustio sam se i htio čestitati klincu.
Tad je rekla:
„Prije dva tjedna na pripremama za ples
pretpostavila sam rod vaše djece i spojila dječake i djevojčice.
Shvaćam da sam strašno pogriješila.
Ako mi pružite priliku,
pokazat ću vam da nisam čudovište.”
Želim nešto reći da ne bi bilo zabune.
Želim da se sva djeca na ovom svijetu
stalno i bez iznimke osjećaju sjajno.
Učinit ću što mogu da im pomognem u tome.
Ali to je peti razred, znate.
Bilo je 8 h i bili smo mamurni. Skratimo.
Mislim da smo završili. Sve u redu. Oprošteno joj je.
No prvi roditelj ustaje.
Kaže: „Ja sam Jennifer, rodno ona.”
„Kakvo sranje.
Neće dobro završiti.”
Rekla je:
„U našem kućanstvu svi smo saveznici.
Imamo članove obitelji u zajednici.
Znate, čula sam vašu ispriku,
ali zvuči šuplje.
Djela, a ne riječi.
Ako zadržite posao, morate biti bolji.”
Tad je sjela.
Ne znam znate li kako to ide,
ali idući roditelj mora biti još veći liberal.
Ne smijete biti mlaki da ne zvučite kao Alex Jones.
„Žabe su gej!”
Svi su se zaredali. Napadali su kučku sa svih strana.
Učiteljica je sve to stoički podnosila.
Došla je do mene i Lee Ann. Ustao sam. LeeAnn je rekla: „Nemoj!”
Rekao sam: „Ja sam Bert, Ilin roditelj.
Kao prvo, to je peti razred.
Nitko se neće seksati u autu.”
Bilo je 8.30. Svi su slušali.
Rekao sam: „Kao Ilin roditelj
ne moram naglašavati da me nije briga
pleše li moje dijete s dečkom ili djevojčicom.
Učinit ću sve što mogu kako bih je volio i podržavao.
Da.
Samo da je dijete bijelo.”
Tko im ne bi uvalio šalu?
Visila je u zraku.
Bilo je 8 h. Nisu to očekivali.
Roditelji-zamjenice su poludjeli.
LeeAnn je skočila: „On je komičar!”
Rekli su: „Ona ima naglasak. Rasisti su!”
Reći ću vam što je još gore.
Jednom smo LeeAnn i ja išli na kušanje vina s tombolom.
Bio je utorak navečer.
LeeAnn je vozila.
Rekla je: „Nemojmo se napiti.”
Rekao sam: „Prekasno!”
Pio sam pod tušem
Utorak navečer. Naravno, uništit ću se.
Imam džoint u džepu. Sredit ću ga.
Dotad nisam bio na kušanju vina.
Ne daju vam velike pehare.
Daju vam dječje šalice
kao da će ih Michael Jackson lizati.
Valjda je to tako radio.
Odustao sam od toga i našao partijanere.
Deset očeva pored pozornice već je kupilo sve vino.
Otvorili su boce i pili kao da su u Igri prijestolja.
Jedan je imao Austina na majici. Odabrao sam taj stol.
Otišao sam onamo i započeo razgovor.
Pred kraj večeri sjetio sam se tombole.
Darren je vodio tombolu. Rekao sam:
„Što se nudi?”
„Prodao sam samo 40 listića.” „Nagrade su loše?”
„Ne, imam 12 sjajnih nagrada.”
„Glupost. Zašto nitko ne kupuje listiće?”
Rekao je: „Roditelji su saznali da novac od tombole
ne ide našoj, nego drugoj školi.
Zato ne žele trošiti novac.
Radije troše na vino.” Pitao sam ga je li ozbiljan.
Rekao je da jest, a ja: „Dobro.
Koliko listića želiš prodati?” Rekao je da mu je cilj 700.
Rekao sam: „Super. Daj mi 660.”
Rekao je: „Zbilja?” „Da, ali ne prodaji ih više.”
„Ali osvojit ćeš više nagrada.”
„Darrene, želim ih osvojiti sve.”
„Ali to će uznemiriti druge roditelje.
„Bilo bi mi žao da se to ne dogodi.
Želiš li zaraditi ili ne?”
Rekao je da želi. Rekao sam: „Daj mi 660 listića.
Nemoj ih više prodavati i nemoj nikomu reći.”
„A LeeAnne?” „Njoj nipošto nemoj reći.”
Čovjek me odveo iza bara
i cijelu večer nije se prestao smijuljiti
dok je otkidao
šest stotina
šezdeset listića.
Kad mi ih je dao,
tresao se kao da prodaje drogu u školi.
Otrgnuo sam prvi i posljednji listić.
Rekao sam: „Darrene, znaš da je sve ostalo moje.”
U životu nisam bio tako uzbuđen
zbog nekog događaja.
Rođenje moje djece?
Odabrao sam najdalji stol od mjesta gdje su izvlačili brojeve.
i zacrtao paradnu rutu.
LeeAnn je došla i pitala: „Kupio si listiće?” Rekao sam: „Dva.”
Kad je izvukao prvi broj, skočio sam na noge.
Rekao sam: „Moj je!”
Sudarao sam se sa svima putem.
„Ispričavam se.
Pobijedio sam. Imam dobitni listić.
Ima 12 nagrada, a osvojio sam prvu!
Da, ja sam Bert Kreischer. Ispričavam se.
Uzeo sam nagradu. Pijani očevi su me gledali.
„Što si osvojio, Berte?” Rekao sam: „Pametni sat.
Brojit ću svoje korake, momci.”
Vratio sam se za stol i rekao LeeAnn: „Daj mi mjesta.”
Kad je izvukao idući broj, rekao sam: „Ludo!
I ovaj je moj!”
Počeo sam hodati. Ničim izazvana,
moja žena ustala je sa stolice
i objavila vinskom baru:
„Moj je muž najsretniji čovjek na svijetu.
Kunem vam se.
Ne bi me začudilo da osvoji svih 12 nagrada.”
S pozornice sam rekao: „Iz njezinih usta u Bože uši.”
Uzeo sam nagradu. Pitali su što sam dobio.
„Ne znam i nije me briga.”
Rekao sam: „Izvuci idući broj, Darrene.”
Kad ga je izvukao, rekao sam LeeAnn: „Pogodak, kujo!
Kralj se vratio!”
Zurio sam u roditelje i pitao: Što sam osvojio, Darrene?”
Darren je kroz smijeh rekao: „Dijamantne naušnice.”
„Probušite mi uši i zovite me Kaitlyn.”
Bio sam na pozornici i pospremao naušnice...
kad se ozračje u prostoriji promijenilo.
Počelo je straga
u krugu ljudi oko ravnateljice
koji su vikali: „Provjeri mu listiće!”
Viknuo sam: „Gledajte svoja posla!”
To joj se nije svidjelo.
Dojurila je do pozornice.
„Vidim tri nagrade i samo dva listića.
Želim vidjeti njegove listiće.”
Darren se previše smijao da bi mogao nešto učiniti.
Gledao sam kako sve staje.
Tipovi u kuhinji više nisu kuhali.
Samo su gledali kroz onaj svoj prozorčić.
Barmen, koji je miješao piće, glasno je usporio radnju.
Deset pijanih očeva koji su mi vjerovali
gledali su me kao da sam ih iznevjerio.
Tako dijete gleda svog sportskog junaka kad kaže: „Reci da nije istina, O. J.”
Pustio sam da to malo potraje...
posegnuo u džepove,
izvukao 658 listića
kao da se radi o opasnoj čegrtuši,
bacio ih u zrak i rekao: „Provjerite ih, seronje!”
Svi su poludjeli.
Pijani očevi su lupali o stol. „Idemo!”
Ravnateljica je bila bijesna.
Vidio sam da se LeeAnn ne smije.
Ravnateljica također. Odjurila je k njoj,
unijela joj se u lice i rekla: „Morate ga odmah zaustaviti.”
Moja žena nije ni trepnula. Udahnula je i rekla:
„Srce, nije još ni počeo.
Dušo, ima još devet nagrada, a još nije ni skinuo košulju.
Bit će mnogo gore.”
Moja žena strusila je vino, podigla pogled i rekla:
„Izvuci idući broj, Darrene.”
Nakon četvrte nagrade skinuo sam košulju.
Nakon pete skinuo ju je Steve Austin.
Nakon šeste nagrade neka mama straga lupila je
malo preglasno: „Tko je ovaj tip, jebote?”
A barmen joj je odgovorio:
„On je Stroj, jebote!”
Do 11. nagrade ljudi su se podijelili.
Neki su uživali u onome što se događa,
poput deset pijanih očeva i barmena,
a nekima je to bilo grozno.
Potonji su okružili pozornicu i bunili se protiv tombole.
Ti jurišnici na Capitol
bili su nezadovoljni ishodom tog dana
i mislili da...
Kad je izvukao 12. nagradu, znao sam što moram učiniti.
Skandirat ćemo: „Popuši mi.”
Popuši mi!
Njih 20 stajalo je u krugu i govorilo:
„Popuši mi.
Puši, puši!”
Bio sam spreman. Morao sam.
Kad je izvukao broj, već sam to htio reći,
ali listić nije bio moj.
Mislite da ste vi uzrujani?
Pijani očevi su lupali o stol i vikali: „Provjeri listić!”
Ljudi koji su me mrzili rugali su mi se iz sveg glasa.
Rekli su: „Tako ti i treba, debeli!
Obuci košulju, jadniče! Ti si jadnik!”
Bili su glasi i jedva sam čuo svoju ženu:
„Pa to je moj listić!”
Osvojili smo svih 12 nagrada.
Proveo sam ostatak noći pijan, bez košulje i probušenih ušiju.
Obilazio sam roditelje i pitao: „Što ste vi osvojili?
Da, tako je. Ja sam osvojio sve.”
Mislim da je najbolje od svega ono što se dogodilo LeeAnn.
Uspjela je... Ne shvaća uvijek šalu, znate.
Neke joj stvari...
Siječanj 2020.
Bili smo u avionu za Burlington u Vermontu.
Dobili smo poruku od Toma Segure.
Da, tako je.
Ako ne znate tko je on,
on je komičar koji nije u stanju poskočiti.
Dakle...
Jednostavan pokret.
Zbog toga će mu noga eksplodirati,
a ruka će mu se slomiti i početi se vrtjeti u krug.
Ludo.
Veliki rasist. Dakle, on...
Da, tako je.
Obožavatelj nacista. Uglavnom...
Tom nam je poslao grupnu poruku:
„Ne znam jeste li čuli
za onaj novi koronavirus.
Istina je. Pročitao sam članak u LA Timesu.
Epidemija se širi vašom četvrti.
Šaljem poveznicu na članak. Pogledajte.”
Bio je to siječanj 2020.
Uspaničio sam se. Čuo sam za to, ali naša četvrt?
Otvorio sam poveznicu.
Ne znam jeste li shvatili.
Na njoj nije bio članak.
Na njoj je bila slika crnca
golog na krevetu...
Nasmijao sam se kad sam vidio. Bilo je smiješno.
Ispio sam dupli viski s mnogo leda.
Probudio sam se u Burlingtonu pored svoje uznemirene žene.
Pitala me: „Jesi li vidio Tommyjevu poruku?”
Rekao sam da jesam.
Rekla je: „Zbilja zastrašujuće.”
„Ne bih rekao. To je rasistički.
Ja to ne bih mogao, ali jest.”
Rekla je: „Ne. U našoj četvrti je.”
„Jesi li otvorila poveznicu?”
Rekla je: „Nisam stigla.
Morala sam isključiti mobitel.”
„Moraš otvoriti poveznicu.”
Pitala je je li loše. „Gore nego što misliš.”
Gledao sam kako otvara poveznicu.
Čovjek na slici prikladno se zvao Kuro.
Gledao sam njezinu reakciju. Rekla je:
„O, ne!” i zatvorila poveznicu.
Ne voli gledati velike kurce.
Sva sreća.
Zbunjeno me pogledao. Smijuljio sam se.
Opet je otvorila poveznicu.
Sigurno je neka pogreška.
Pojavila se ista slika, a ona je pokušala navigirati niže
kao da će pronaći članak koji je povezan s tom slikom.
Nije uspjela. Zatvorila ju je.
Otvorila je poveznicu treći put.
Već sam umirao od smijeha.
Rekla je: „Što je? Mobitel mi ne valja.”
Rekao sam: „To je šala.”
Rekla je: „Što?” Začudio sam se.
„To je slika.
Umjesto članka našla si sliku golemog kurca. To je šala.”
Rekla je: „Nije smiješno.”
Rekao sam: „Ne slažem se.
Otvorila si je tri puta. Bilo je sve smješnije.”
Problijedjela je i rekla: „Nije smiješno.
Poslala sam je mamama iz škole.”
Rekao sam: „Imaš pravo. Nije smiješno. Urnebesno je!”
Uzeo sam joj mobitel i pročitao odgovore.
Stvarno kul mame odgovorile su:
„Valjda nas neće pogoditi.”
Jedna je rekla: „Moja mala nije spremna na to.”
Lynn Gruson je napisala: „Sigurna si da je to koronavirus?
Imala sam to na koledžu.”
Još bljeđa, rekla je: „Poslala sam je našim kćerima.”
Nazvao sam Georgiju. „Mama ti je poslala poveznicu.
Rekla je: „Nisam je mogla ne vidjeti.
Bila sam na softballu i otvorila je pred trenerom.
Pitao sam što je rekao.
„Rekao je da je palica jako važna.”
Tad je dala Ili mobitel.
Pitao sam je: „Jesi li vidjela?”
Rekla je: „Jesam.”
Pitao sam je što misli.
„Zanimljiv članak.”
Moje kćeri imaju sjeban smisao za humor.
Georgia je jednom pozvala vidovnjakinju na rođendan.
Ona i prijateljice željele su čuti o svojim prošlim životima.
Gospođa je došla. Imala je 100 godina.
Sjela je za stol pored Georgije.
Ila i ja smo bili dalje.
Rekla je: „Dakle, tko je slavljenica?”
Ila mi je rekla: „Kakva vidovnjakinja, tata.”
Georgia je rekla: „Ja.”
Ispružila je dlan, a gospođa je rekla:
„U prošlom životu bila si general u velikom ratu.
Bila si odgovorna za smrt 257 ljudi.
Duše tih ljudi progonit će te do smrti.”
Nato je Ila počela:
Sretan ti rođendan ...
Za jedan Georgijin rođendan
obje su cure rekle: „Hej, tata.
Želimo ići u escape room.” Rekao sam: „Obje, lumeni?
Zajedno imate IQ 80. Udružit ćete se da vidite što će biti?
Nemojte me zajebavati!”
Rekle su: „I ti ćeš ići.” Rekao sam: „Želite drogu i alkohol?
Dobra odluka.”
Rekle su: „Ne, ti i djed.”
Rekao sam: „Razočarat ću vas.
Moj otac i ja nismo dobar tim.
U redu, cure? Neće dobro završiti. Bit će grozno.”
Pogledale su me i rekle: „Da, znamo.”
Georgia je rekla: „To želim za rođendan.
Djed će poludjeti, a ti ćeš paničariti.”
„Dobro, jeftino je. Nazvat ću ga.”
Nazvao sam oca. Ima 75 godina.
Živi u Tampi i gubi sluh.
Rekao sam mu: „Kad dođeš u L. A.,
cure žele ići u escape room.”
„Rape room?”
Rekao sam: „Da, tata. To žele.
Žele da nas sve zajedno siluju.
Nakon što nas siluju, ići ćemo u slastičarnu ako budeš htio.”
Dodao sam: „Ne. U escape room.”
Rekao je: „Escape room? Koji je to kurac?”
Čuo sam mamu iz kuhinje: „Da! Idemo!
Vidjela sam to na internetu. Idemo.
Zanima me kako je to kad te otmu.”
Tata je rekao: „Ne, Maggie. Ne idemo.
Koji je kurac escape room?”
Mama je rekla: „Uhvate te i utrpaju u kombi.”
Rekao sam: „Ne slušaj mamu.
Tata, dat ćemo djeci dvjesto dolara za tu sobu.
Zaključat će nas i morat ćemo nekako izaći.
Nakon trenutka šutnje rekao je:
„Za 50 dolara zaključat ću ih u auto.”
Mama mu je otela telefon i rekla:
„Reci mojim unukama da idemo.
Mogu računati na nas.
U kožnoj odjeći?”
„Smiri se, mama.”
I tako smo svi otišli onamo: žena, ja, roditelji i kćeri.
Svi smo išli. Odmah je sve krenulo po zlu.
Vozili smo se. Escape room obično je u trgovačkom centru.
Ovaj je bio u nečijoj kući.
Tip je pretvorio sve sobe u kući u escape room,
baš kao pravi serijski ubojica.
Kad smo stigli, moj je otac rekao: „Ne mogu vjerovati.”
Georgia je rekla: „Bit će strašno”, a moj otac: „Usrat ću se.”
Vidjeli smo crnu kuću bez vrta.
LeeAnn je rekla: „To je to.” Moj otac je rekao: „Produži.”
Izašli smo, otišli do vrata i pokucali.
Tip se totalno uživio.
To je L. A. Tip je bio dobar.
U svilenom ogrtaču i s ručnikom oko glave gladio je macu.
Počeo je...
„Jeste li vidjeli moju mamu?”
Tata me zgrabio za ruku i rekao: „Što je rekao?”
Rekao sam: „Traži mamu.”
„Reci mu da mi može popušiti.”
Dodao je: „Je li ovo stvarno?”
Rekao sam: „To je igra. Uživi se.”
Tip je pitao: „Želite li u obilazak?”
Moja mama je rekla: „Da, rado.
Kako ti se zove mama? Koliko ima godina? Zapisujte sve.”
Išli smo u obilazak kuće. Žene su uživale.
Moj otac je počeo kritizirati tipa.
Rekao je: „Smrdi na govna.”
„Stari, mislim da on ovdje živi.”
„Koji luđak živi u kući u kojoj je svaka soba...
Upravo je ručao.
Pije kavu uz makarone. Tko pije kavu...
Crna kava uz makarone? Kažem ti, ima problema s probavom.”
Rekao sam: „To nam ne pomaže, tata.”
Tip je pitao želimo li u maminu sobu. Moj otac je rekao: „Ne.”
Mama je rekla: „Da, želimo.”
„Mama ne dopušta ključeve, mobitele i novčanike.
Ispraznite džepove i ostavite ih na stolu.”
Poput ovaca, rekli smo: „Dobro.”
Ispraznili smo džepove.
Ušli smo u sobu.
Čim sam ušao u sobu, zatvorio je i zaključao vrata.
Imao sam napadaj panike.
Odmah sam se sjetio
da nije pitao kako se zovemo.
Nismo mu dali kreditnu karticu.
Nismo ništa potpisali.
Nismo ni provjerili adresu.
Vidjeli smo sumnjivu kuću u četvrti.
Pokucali smo, upali u nevolju i zaključili:
„Scooby Doo i škvadra to mogu.”
Bili smo zaključani u kući.
Otac mi je rekao: „Ispravi me ako sam pogrešno shvatio.
Jesi li doveo obitelj u kuću serijskog ubojice?”
Georgia reče: „Djede, nije li strašno?” A on: „Nisi ni svjesna.
Vas će dvije večeras prodati Albancima.
Radit ćete u čečenskom bordelu do kraja života.”
Ila je pitala: „Kako ćemo otići?”
On je rekao: „Morat ću mu popušiti.
Netko mu mora popušiti. Predlažem tvog glupog oca.”
Mama je pitala: „Misliš da će nas vezati?”
Otac je rekao: „Začepi, Maggie!
Tvoj glupi sin doveo nas je u kuću serijskog ubojice
koji smrdi na govna. Niste skužili?
Možda zato što cijeli dan pije kavu i jede makarone.”
Tip je rekao: „Gospodine, čujem vas.”
Imao sam pravi napadaj tjeskobe.
Obično se to događa u mom trbuhu i moram se istog trena posrati.
Tražio sam nešto u što se mogu posrati.
Otac me predobro poznaje. Rekao je: „E, nećeš!
Baš kao u teniskom kampu, posrat će se po sobnoj biljci.
Kvragu, glupan nas je doveo u kuću serijskog ubojice
i posrat će se u sobi njegove mame!”
Moje kćeri skakuću od uzbuđenja.
Moja je žena nenormalna. Već je pronašla četiri traga.
Povlači polugu ispod stola. Svjetla se gase.
Čujemo dva vriska i udarac.
Svjetla se pale.
Obje kćeri služe mi kao živi štit.
Mama je na podu u kovčegu.
„Tvoj me otac gurnuo na zid!”
Otac je rekao: „Sere. Saplela se.”
Tip je rekao: „Vidio sam. Gurnuo ju je.”
LeeAnn je riješila još dva traga. Našla je vratašca na zidu.
Iza njih je prolaz veličine 60 x 90 cm
koji vodi u drugu sobu.
Moja je mama povirila onamo.
Rekla je:
„Mislim da moramo ući.”
Moj je otac rekao: „Ti prva.”
Ušla je, a on je rekao: „Jebi ga. Nastradala je.
Nema veze. Ne trebamo je.”
LeeAnn je ušla, a on je rekao: „A sad odlazi mozak operacije.
Ostao sam s tri budale. Ulazite.”
Rekao sam: „Neću ući.” Georgia je rekla: „Djede, natjeraj ga.”
„Klaustrofobičan sam.”
Ila je rekla: „Kakve to veze ima, tata?”
„Začepi, Ila!”
Otac mi je rekao: „Imam lošu vijest.
Moraš ući u prokleti prolaz.
Cure, vi idete prve. Veliki, bit ću iza tebe.
Zatvori oči i slušaj moj glas.
Navodit ću te. Vjeruj mi.
Ako se smrzneš, nasilu ću te ugurati unutra.
A sad idemo, jebote.”
Kćeri, otac i ja ušli smo u prolaz.
Slušao sam ga kao nekad kad me trenirao bejzbol.
„U redu je, veliki.
Mi možemo sve.
Slušaj moj glas. Mi to možemo. Tim velikih.”
Dakle...
Ne znam je li to bilo
zbog kuta pod kojim sam bio...
zbog tjeskobe
koja mi se spustila u trbuh
ili zbog puzanja na sve četiri...
ali ispustio sam virusni prdež.
Takav prdež izlazi poput vrelog daha.
Takav prdež pobjegne iz tijela poput prokletstva mumije iz sarkofaga.
Takav prdež peče. Ne samo prdež, nego i zrak.
Tad pomislite: „To je bio zrak. Poslije ću srati krv.”
Ispustio sam ga u očeva usta u položaju ljudske stonoge.
Brzo se od trenera pretvorio u pičku. Rekao je: „Možemo mi to, veliki.
Mi možemo...
Sranje. Nastavi.
Mi možemo... Koji je ovo kurac?
Ovdje je nešto uginulo.
Mislim da je azbest.
Peče me za oči. Nastavi.
Ovo je tunel iz Iskupljenja u Shawshanku.
Zašto se ne krećeš?
Na koži mi je!
Pali mi odje...
Naprijed, seronjo!”
Rekao sam mu: „Ne mogu. Usrat ću se.”
„Ti si ovo učinio?
Ti si ovo učinio? Mislim da si mi dao rak!
Osjećam ga u kutnjacima. Naprijed!”
Moje su kćeri izletjele iz prolaza sretnije nego ikad u životu.
Otišle su do bake i rekle: „Počelo je.”
Izašao sam i rekao: „Bako, veliki nije sretan.”
Otac je izašao iz prolaza poput Saddama Husseina iz skrovišta.
„Puši kurac! Kurvin sine!
Bože! Moraš ići liječniku!
To nije zdravo. To nije...
Sere kao tvoja strana obitelji, Maggie.
Trebaš kolonoskopiju.
Kažem ti, to nije u redu. Kvragu, gdje ti je žena?”
LeeAnn se pojavila iz stropnih greda
i rekla: „Našla sam izlaz, Alberte.
Otvori neka vrata.” Odgovorio je: „Nego!”
Uhvatio je jednu od tri kvake na zidu, ali nije se ni pomaknula.
Bilo je zaključano.
Moje su kćeri prekrižile noge. Spremale su se upiškiti u gaće.
Bio je luđi nego ikad: „Kurvin sine!”
Uhvatio je drugu kvaku. Ništa. „Puši kurac!”
Pritisnuo je treću kvaku, a kad su se vrata otvorila,
okrenuo se od njih, pogledao nas i rekao:
„Jebote, konačno!”
Nije vidio što i mi.
Staricu od 90 godina.
Bila je u spavaćici u ormaru.
Bila je u tom ormaru 45 minuta.
Bila je uplašena, baš kao i mi.
Žmirkala je na svjetlu.
Sjetila se svoje uloge.
Tata je zatvorio vrata,
zaglavio ih stopalom i rekao: „Svi natrag u prolaz, jebote!”
Moje su kćeri bile na podu.
Georgia mi je rekla:
„Ovo je još bolje nego što sam mislila!”
Tata me pogledao i rekao: „O čemu govore, jebote?”
Rekao sam: „Nećeš biti sretan kad čuješ.
Ali željele su da dođeš
samo radi ovoga.”
Rekao je: „Da pronađem izlaz?”
Rekao sam: „Ne. Da vide kad pošiziš.”
Još je stajao s nogom na vratima.
Ogledao se kao da traži nekog dragog.
Pogledao je moje kćeri i rekao:
„Željele ste ovo?
Željele ste ovo.”
Pogledao je na sat i rekao:
„Moj Appleov sat kaže da mi je puls 154.
Imam 75 godina, cure.
Uzimam devet različitih lijekova.
Imam visok krvni tlak i kolesterol!
Vaš mi se otac upravo posrao u usta!
I starica s Titanica zaključana je u ormaru!
A vi ste ovo željele?”
Ila je pogledala Georgiju.
Sretan ti rođendan
Omaha!
Hvala, hvala!
Prijevod titlova: Andrea Šimunić